Traducerea şi adaptarea Richard Nasta @ RoSA pentru www.rosa-t
Spun din nou, din cauza brutalităţii crimelor...
Ştirea de top din această seară. O crimă sălbatică a avut loc...
Fiind cea mai tulburătoare poveste din 1988 până acum.
Martha Livingston şi-a omorât cei 4 prieteni în numele...
după spusele poliţiei, unui ritual de omorâre...
E cel mai groaznic incident de la Lizzie Borden.
5 tineri au fost omorâţi ca fiind parte dintr-un ritual satanic bizar...
Jean Stanton, în direct spunându-ne despre cele întâmplate...
Vecinii au spus că nu credeau că Martha e capabilă de aşa ceva.
Această zonă este şocată de crimele făcute de Martha Livingston.
De mai bine de 20 de ani de la crimele lui Livingston,
nişte fenomene paranormale au rămas încă-n acea incintă.
E prima oară când Grace foloseşte un mediul să umple casa cu energie pozitivă
- dar e dispusă să încerce oricum... - E interesant pentru că oamenii
vor putea intra în casă şi vor spune: "Cine a locuit aici şi de ce s-au mutat
- A murit cineva aici?" - Unii spun că
fantomele nu sunt decât suflete pierdute sau blocate în amărăciunile lor.
Credeţi sau nu în viaţa de apoi, e de neimaginat
că ceva atât de groaznic s-a întâmplat în această casă.
Voi fi acolo.
Am spus că voi fi acolo.
De ce-s prost dispus?
Deb a auzit zgomote la casa de alături şi-a vrut să verific.
Da.
Casa Livingston.
Nu, e linişte totală.
Te sun înapoi.
Probabil e o întrebare stupidă, dar asta-i tot ce aveţi?
- Foarte stupidă întrebarea. - Am s-o cumpăr.
Detective. Scuze că te deranjez la ora aceasta dar avem un apel
de deranjare publică pe LaForte Road lângă fermă.
Avem nevoie imediată de asistenţă, şi nimeni nu poate ajunge repede acolo.
Nu. E în regulă Margery, sunt la 2 minute distanţă.
Scuze că te deranjez. Ştiu c-ai o întâlnire.
Dacă infractorii mi-ar respecta calendarul social.
Nu mişca!
La naiba, Leonard. M-ai speriat de moarte.
- Eşti bine? - Da, da.
- Ce naiba se petrece? - E sânge acolo.
- Stai aici. Nu te mişca. - Da, bine.
Poliţia!
Poliţia.
Aici detectivul Lewis. Am nevoie de o ambulanţă pe LaForte Road.
Repet. Am nevoie de ambulanţă şi întăriri pe LaForte Road.
Recepţionat.
Poliţia!
Margery, unde...
Poliţia! Nu te mişca. Opreşte-te!
Rămâi jos.
Bun.
Eşti bine?
Uită-te la mine. Eşti bine?
Bun. Eşti bine.
Eşti bine...
O SĂPTĂMÂNĂ MAI DEVREME
Eşti bine?
John?
Eşti bine?
O să-i răspunzi fratelui meu?
Da. Scuze, care-a fost întrebarea?
Vorbeai despre cum vedeai această casă.
Ai spus că ai viziuni cu ea.
Şi vreau să clarific cine-i "ea".
A fost una din victime...
- sau proprietara casei? - Nu.
Nu, a fost mama.
A murit acum câţiva ani şi...
Nu ştiu. Continui s-o văd în această casă...
dar n-am fost niciodată în ea.
Pur şi simplu stă acolo.
Zâmbind.
Spunându-mi să-i dau drumul.
E mai tânără de cât mi-am imaginat-o. E aproape de vârsta mea.
Şi ai avut mereu aceste viziuni?
Nu, au început acum câteva luni.
Astea-s materiale bune.
Bryan o să le adore.
Bryan?
Da, Bryan Purcell.
Te rog să nu pleci. Chiar cred că ajungem undeva.
- De ce nu mi-ai spus de Bryan? - N-am ştiut că-i important.
N-ai crezut că-i important să-mi spui că fostul tău iubit participă şi el?
A fost acum 3 ani.
Voiam să-ţi spun, dar trebuia să ştiu dacă vii prima oară.
Sam, apreciez ce încerci să faci, dar eu...
- Nu fac asta să scap de coşmaruri. - Bine.
Dar viziunile de acest gen n-o să dispară decât dacă le atacăm în forţă.
- Cum adică? - Înseamnă că mergem la acea casă.
Odată ce eşti înăuntru, vom evalua conexiunea ta.
Să vedem dacă viziunile sunt mai realiste odată intrat în casă.
Da. Bryan?
Bryan, Jules şi Donnie vor fi acolo să evalueze aspectele paranormale...
Cred că unde-au fost victime, sunt şi spirite.
Nu.
Lui Bryan nu-i pasă de victime, spirite sau orice are legătură cu mine, da?
E un oportunist căruia-i pasă să filmeze fantome,
ca să poată face cât mai mulţi bani.
Fapt pentru care a insistat să mergem, fie că vii sau nu.
Multe lucruri s-au întâmplat în acea casă de-a lungul anilor.
Când mama ta a auzit despre asta, cred că i-a rămas blocată imaginea.
Cred că acele lucruri au vânat-o. Aşa cum te vânează şi pe tine.
Dar nu mă asculta.
E mama ta. Ea e cea care-ţi spune să-i dai drumul.
N-ai dormit de zile-ntregi.
Îţi înţeleg scepticismul, şi poate nu va funcţiona. Dar dacă va funcţiona?
Doar încearcă.
Te rog.
Numele ei e Michelle Chapman. Credem că-i iubita suspectului.
Niciun semn de ea dar i-am găsit poşeta înăuntru.
- Vreau să verific arma de amprente. - Bine.
- Nu sta lângă mine. Du-te şi verifică. - Da, dle.
Poftim.
- Câte sunt? - Până acum 13 camere.
Aproape întreaga casă e filmată, dar nu putem vedea nimic.
- La naiba. Sunt şterse? - Nu. Bruiate.
Sunt informaţii pe ele, dar...
Avem o crimă-n masă filmată din fiecare unghi şi-mi spui că nu putem vedea?
- Am un sentiment bun cu asta. - Henry, ce faci cu frigiderul?
- Îngheţându-le, putem recupera datele. - Henry...
vor fi mai multe crime dacă strici acele drivere.
Aşa că-ţi spun o singură dată.
Ne vom descurca.
Şi vom încerca să defragmentăm datele să vedem dacă putem recupera ceva, dar...
6 hard discuri, 6 TB de date, ar putea dura ceva.
- Percy. - Percy.
- I-au fost citite drepturile? - Da, dle. S-a ocupat Reeves.
Ce faci, John?
- Ai găsit-o pe Michelle? - Nu încă, dar...
Sperăm că ne vei ajuta tu s-o găsim.
- A luat-o. A luat-o. - Cine?
Trebuie s-o găsesc. Pot fi departe până acum.
Câţi eraţi acolo, John? 6? Aţi fost 6?
Mă asculţi?
Trebuie să mergi şi s-o găseşti.
O căutam pe Michelle chiar acum. Îţi promit.
Dar vreau ca tu să-mi spui cine lipseşte, da?
John, uitat-e la aceste poze. Cine lipseşte?
- Bryan Purcell. - Bryan Purcell.
- Când l-ai văzut ultima oară? - Nu ştiu.
Nu ştii? Spui c-a luat-o. Unde a dus-o?
- Nu ştiu. - Unde?
- S-a întâmplat foarte repede. Nu ştiu. - Bryan Purcell a omorât acest oameni?
El ţi-a omorât prietenii?
Nu?
A fost casa.
Casa i-a făcut ceva.
"Casa i-a făcut ceva."
Dacă ar merge în tribunal, John...
Casele sunt deseori condamnate în statul Louisiana.
Casa asta-i diferită.
Ce făceaţi în casă, John?
Au trezit-o. Ei...
Au încercat să contacteze cealaltă lume şi au trezit-o.
Au trezit-o. Au trezit casa.
Am făcut-o doar pentru Michelle.
- E doar vina mea. Te rog fii în viaţă. - John...
Te rog fii în viaţă.
Ascultă-mă John. Vreau să rămâi calm, da?
Dac-a fost Bryan, trebuie să-l găseşti. Înainte s-o rănească pe Michelle.
Trebuie să-l găseşti!
- Îl vom găsi. - Te rog.
Te rog.
Detective. Nu sunt amprente pe topor. Totul e curat.
Nu se poate, Jenkins. Casa a făcut-o.
Dle?
- Nu contează. - Vrei să-l duc la secţie?
Nu. Vreau să-l ţii aici.
Avem doi oameni dispăruţi, posibil victime sau criminali.
Acum, el e singura şansă ce-o avem să ne dăm seama.
- Aşa că-l vreau aproape de mine, da? - Da, dle.
- Ţine-l aici. - Da, dle.
Dispeceratul. Nu-l vom transporta.
- Eşti ocupată? - Da, fiind lăsată pe margine.
- Îmi pare rău, a intervenit ceva. - Te-am aşteptat 2 ore, Lewis.
Dacă m-ai lăsa să spun ceva.
Am o triplă crimă în casa Livingston.
Ce?
- Martha Livingston? - Da.
Ai pe cineva-n custodie?
Da. Dar e în stare de şoc. Spune că nu-şi aminteşte nimic.
Plus că doi oameni sunt daţi dispăruţi, întreaga echipă-i caută.
- Poate-i o replică. - Nu, nu.
Puştiul a spus c-au trezit casa.
- Da. - Bine, sunt pe drum.
Bun, e o-ntâlnire.
Nu, nu. Trebuia să fie o întâlnire. Cu siguranţă asta nu-i una.
- Reeves. - Da, dle.
Adu aici toate dosarele despre cazul Livingston.
Da, dle.
Sunt Jules. Sunt în maşină... aştept. Sunt plictisită.
Bryan, spune ceva.
Unde sunt?
Vorbind de lupi.
Să mergem, porumbeilor.
Donnie.
N-ai vorbit cu nimeni astăzi. Îţi place să fii aşa?
- Nu irosi bateriile, Jules. - Dă-mi camera.
- Salutare. - Jules.
Neaţa Michelle. Neaţa John.
Sunteţi cuplul perfect. Vi se potriveşte tunsoarea.
Al tău arată ca al unui câine plouat.
Adevăr. Eşti al treilea cu care Michelle se întâlneşte de când a fost cu mine.
Adevăr. E clar că n-ai trecut peste şi e foarte stânjenitor pentru tine.
Drăguţ păr.
Chiar dacă nu eşti primul, cu siguranţă eşti cel mai interesant.
Să fim sinceri, o casă bântuită în Louisiana?
Nu-i o casă bântuită, Bryan.
- Hai să aflăm. - Bryan. Las-o mai moale.
- Ochii tăi sunt minunaţi. - Ăia nu-s ochii mei, Bryan.
E totuşi ceva. Aveţi ceva din casă?
Nimic încă. Încă lucrăm la asta.
Jenkins, cum stăm cu trecutul pustiului Purcell?
Ar trebui să aflăm în câteva minute.
Detectivul Klein doar ce-a ajuns. Imediat ajunge.
Bun.
Bună scuză să nu vii la o întâlnire.
- Se numeşte apel de urgenţă. - Ştiu.
Presupunând că poţi să-i bagi minţile-n cap acelui individ.
Pentru că bolboroseşte despre cum casa a făcut-o.
- Sunt sigură că înţelegi ce vrea să spună. - Da, cum înţeleg şi citirea horoscopului.
Nu, nu mă interesează să discut despre cum casa e un suspect.
- Unde-i? - Ce? Stai.
Când totul se va termina, am sticla de vin în maşină.
Fii atent. O să împărţim sticla de vin, dacă mă laşi să-ţi citesc horoscopul.
Nicio şansă.
Klein.
Henry.
John. Ea e dr. Elizabeth Klein.
E psihologul departamentului.
Bună, John. Eu sunt Elizabeth.
Cum eşti?
Am să vă las să vorbiţi.
- Anunţă-mă dacă-ţi trebuie ceva. - Bine.
Poţi să fii într-un şoc.
- Henry, dă-mi pătura te rog. - Desigur.
După o experienţă traumatică, majoritatea se închid în ei.
Aşa că nu eşti singur.
Dar ca oamenii să treacă peste, trebuie să aibă un motiv puternic.
Lasă-mă să fiu eu acel motiv. Poţi face asta John?
Poţi?
Nu trebuia să-i spun niciodată de acest loc.
Cui nu trebuia să-i spui? Michelle?
Ea...
Obişnuia să petreacă timpul cu ei.
Înainte s-o cunosc.
"Vânatul fantomelor", aşa o numeau.
Pentru asta erau aici?
Poliţia a spus c-ai leşinat. Probabil din cauza şocului.
E ceva ce-mi poţi spune, ceva din ce-ţi aminteşti?
Pot să-mi amintesc unele lucruri ce s-au întâmplat astăzi.
De ce nu-mi spui ce-ţi aminteşti. Poate te voi ajuta.
Pot încerca.
Bun. O mică prezentare.
Samuel B. Chapman. Arătând foarte isteţ şi serios cu energizantul lui.
Jules Carter, specialistă în ocultism.
- Şi mai sunt şi-o curvă sexy. - Aşa este.
Donald Smith, expertul în tehnologie.
Bun.
Fă-o. Haide.
- Pune-ţi carnea-n gura lui. - O va lua.
Aştept.
Al naibii ţărani.
Spune-ne ce s-a întâmplat cu tine?
Casa unde mergem e în oraşul unde mama mea a crescut.
Şi acum 25 de ani, a fost un incident.
Cred că-i spun crimă-n masă.
Da. Crimele lui Martha Livingston.
Dar nimeni n-a mai locuit în acea casă după incident.
Cum de ştii casă?
Crescând, mama a fost prietenă cu Martha Livingston.
Fata care locuia acolo şi care... ştii...
A vorbit vreodată cu tine despre crime?
Nu. Nimeni nu vorbea despre asta. Cred că tot oraşul a vrut să uite.
Nu crezi că-i real, nu-i aşa?
Nu.
Cred că facem lucrurile pe care spunem că le putem face, nu?
- Bryan, ia-o uşor. E doar un interviu. - Taci naibii.
Vreau să ştiu de ce acest tip se comportă de parcă-i prea bun pentru noi.
Numai pentru tine, Bryan.
Ştii ce cred eu? Cred că eşti foarte curios să vezi casa.
Crezi că-i un fel de conexiune ce poţi s-o explici.
Nu crezi nimic, desigur. Pentru că eşti plin de prostii.
Aşa că de ce nu recunoşti că vrei ca noi să ne dăm seama ce se întâmplă.
Bryan, opreşte-te.
Nu trebuie să vii cu noi. Ştii asta.
Voiau să filmeze un documentar, încercând să filmeze spirite.
Odată ajunşi la casă, aţi reuşit să filmaţi spirite?
Bun.
- Aveţi grijă la noroi. - Da. Aveţi grijă la papuci.
Ce-s alea?
Cred că sunt clopoţei.
- Sunt pentru a atrage morţii. - Sunt foarte multe.
Sfinte Sisoe!
- Sunt nebună eu? Nu simt niciun vânt. - E foarte ciudat.
Ce? Eşti bine?
Ce s-a întâmplat?
Sunteţi atât de creduli.
- Dumnezeule. - Faci nişte glume incredibile.
Ce? Nu?
Haide.
- Ţi-a plăcut. - Nu.
- Mulţime dificilă. - Să mergem.
Donnie, ţine pasul.
E adevărat?
Isuse.
- Casa nu-i deschisă pentru vizitatori. - De ce spui asta?
Acel felinar datează din ani 1800.
Acel felinar era folosit pentru a-ţi da seama dacă stăpânul e acasă sau nu.
- Când era aprins, puteai să intri. - Promit c-o să fim oaspeţi cuminţi.
Hai să filmăm într-o oră. Da.
Chestia va dura o vreme şi nu vreau să zăbovim aici mult timp.
- Ce chestie? - E o evocare. E ca o şedinţă.
Încercam să invocăm spiritele să vedem dacă vor să comunice.
Dacă în schimb o invocăm pe Martha Livingston?
N-o vom face, pentru că vor fi precauţii. Vom folosi doar energie pozitivă.
Energie pozitivă.
- Da. - Bine.
Stai să văd dacă am înţeles.
Veniţi aici să faceţi o şedinţă să comunicaţi cu morţii.
Din întâmplare prietenii lui Martha au făcut acelaşi lucru acum 20 de ani.
Vezi unde bat?
Se pare că cineva a vrut să copieze crimele exact ca pe vrumuri.
Asta s-a întâmplat acum 20 de ani.
Nu ştiu dacă-i Bryan Purcell, tu sau altcineva.
Dar dacă nu ajungem la o concluzie, te aşteaptă închisoare pe viaţă.
Şi dacă se întâmpla acest lucru, n-am cum să te mai ajut.
Vreau să-mi amintesc.
Tot ce-mi pasă e s-o găsiţi pe Michelle.
Şi... vreau să ştiu dacă-i în viaţă.
Spune-mi. Cum aţi intrat în casă?
- Dumnezeule, locul ăsta e grozav. - Bine.
Închideţi-vă telefoanele, ca să pot inspecta casă.
- John, eşti bine? - De ce?
- Sângerezi? - Ce?
Îţi sângerează nasul.
- Ţi se întâmplă des? - Nu, niciodată.
Devine sensibil la presiune. Văd asta când spiritele sunt prin jur.
Felicitări. Nu mai eşti virgină.
E un semn bun.
Să instalăm echipamentele.
Donnie, setează bateriile şi nu-ţi fie teamă să spui ce-ţi trebuie.
Nu-i bine dacă se întâmplă ceva şi nu înregistrăm.
De ce credea Sam Chapman că ai o conexiune cu casa?
Mama ta o ştia pe Martha şi victime. Şi ce are asta de-a face cu tine?
Încerc să înţeleg.
Mama mea...
A fost înăuntru în acea casă, în noaptea crimelor.
Sara Matthews?
Cea care a scăpat. A fost mama ta?
N-am spus echipei... sau lui Michelle. Dar...
Gândindu-mă acum, trebuia.
John. Nu va da bine la tribunal. Ştii asta, nu?
Tot ce pot face e să spun adevărul.
Doar asta pot face.
Şi adevărul e că aveai aceste viziuni.
Da.
Cu mama mea în casă.
Spunându-mi că trebuie să-i dau drumul.
Poftim.
Mersi.
- Asta-i notoria Martha Livingston. - Da.
E cam sexy.
- I-aş trage-o. - Şi eu.
Cunoşti păsările?
E o drepnea. E un simbol important pentru oamenii ocultului.
Se spune că era mesagerul între diavol şi adepţii lui.
Rahat.
- Trebuie să ai grijă. - Nu-i spune lui Bryan.
Am să-i spun.
- A fost un accident. - Trebuie să-i spun.
Nu-mi dai de ales.
Bine. Cred că această cameră va fi camera pentru evocaţie.
Are cea mai mare energie.
Nu se poate.
Ce... Ochelari cu cameră?
Ce-am spus?
- Nu atinge nimic. - Calmează-te, Bryan.
Podul e liber.
Nu primesc semnale din camera ta.
Recepţionat.
Aproape... Da, e de ajuns.
Perfect.
Vreau să pun un copil în tine.
E cineva aici?
Numele meu e Sam Chapman.
Suntem blocaţi în casă. A luat-o razna.
Are un topor.
A înnebunit. Omoară pe toată lumea.
Nu ştiu ce să fac.
Vreau să merg acasă.
Vreau doar să merg acasă.
Dumnezeule.
Cum ai făcut rost de fişiere? Cum?
Hard discul îngheţat, dle.
Bun, mai adu un frigider. Vreau să îngheţi toate hard discurile.
- Bine. - Da, dle.
Încercă, dacă poţi. Trebuie să fie altceva.
Dr. Klein.
Scuză-mă un moment, John.
- Cum merge? - Nu-ţi vine să crezi.
- Sara Mtthews a fost mama lui. - Cine-i aia?
Singura supravieţuitoare. Cea care a fugit înainte că Martha s-o omoare.
- Glumeşti? - Nu, nu glumesc.
Isuse Hristoase. Cu cât aflu mai multe despre acest puşti, îmi pierd încrederea.
Bine. Spune-i că ne-am uitat peste filmări, dar nu vedem nimic.
- Începe cu asta. Vezi cum reacţionează. - Bine.
Şi pune-i pe băieţi să se uite după interviul cu Sara după crime.
Da, da.
Merg la el. Cred că ajungem undeva.
John.
E o chestie ciudată...
Nu pot să vadă filmările din interiorul casei.
Nu înţeleg.
Aţi venit până aici să filmaţi o casă bântuită.
Şi apoi, nu există filmări.
Nu există nimic care să ne arate ce s-a întâmplat în casă.
Poţi explica asta?
Nu ştiu.
Asta vreau să spun. Nu pot explica.
Ţi-am spus ce s-a întâmplat.
Poţi să pui lumina aici?
Da.
Scuze, nu vreau să filmezi fantomele din unghiul greşit.
- Da, aşa este. - Foarte bine. Bravo.
Tot ce putem face să le filmăm, nu?
Stai puţin.
Poţi verifica şi camera. Vezi dacă-i ceva...
Arată în jos. Nu ştiu spre ce.
Da? E cumva stricată?
Nu ştiu. Ceva nu-i bine. Continuă să...
Nu ştiu ce face.
- Ăsta-i motivul? E stricată? - Nu vreau s-o verific.
E foarte stricată. Asta vrei să repar?
Chiar că ştii ce.
- Îţi baţi joc? - Nu.
N-ai fost tu?
Nu.
Sunt surprinsă că s-a întâmplat asta.
Jules. Cred că avem nevoie de...
Ce naiba a fost aia?
Nu ştiu.
- Ceva-i aici. - Cineva îşi bate joc de noi.
Ce s-a întâmplat? Sunteţi bine?
Ai văzut uşa închizându-se?
Nu.
Rahat. Cu siguranţă am văzut aia.
Dă-mi camera.
Haide. Doar ce-ai deschis uşa pentru noi.
De ce nu ne spui de ce eşti aici.
De ce trânteşti uşile?
Arată-te.
Cineva m-a atins. Cineva mi-a atins piciorul.
- Vezi ceva pe cameră? - Nu ştiu.
- Ceva m-a atins. - Nu văd nimic.
E în regulă.
Toţi sunt curaţi înafară de Bryan. Purcell a fost o problemă constantă.
A fost exmatriculat pentru c-a ameninţat un profesor.
Profesorul a depus plângere.
Chapman spune "el" pe filmare, înainte să fie omorât.
Lista se reduce la doi. A mai spus că...
Că erau blocaţi în casă. Dar cum poţi fi blocat din interior.
- Am găsit amprente multiple pe mâner. - Da.
Nu ştiu.
Dacă eşti închis într-o casă, Jenkins, cum încerci să scapi?
Ieşind pe geam.
Dar e blocat.
Dar locul de aruncat lenjeria sau ceva asemănător?
Nu...
Locul pentru lapte.
Ce-i ăla?
Casele vechi aveau aşa ceva ca cel ce duce laptele să lase sticlele.
Isuse Hristoase.
Cam strâmt să intri pe acolo.
Oricum ştim pe cine trebuie să căutăm.
Vreau să pozezi. Şi vreau grupa sângelui cât mai repede.
Unde-i Michelle, John?
- Unde-i? - Nu ştiu.
- Mark. - Nu ştii?
Ce-i asta?
- Nu ştiu. - Nu ştii ce-i asta?
Cred c-a scăpat prin acel loc şi tu cred c-ai urmărit-o.
Nu ştiu despre ce vorbeşti.
Nu ştii despre ce vorbesc sau nu-ţi aminteşti? Care dintre ele?
- Încerc să-mi amintesc. - Încerci.
Da, încerci. Ştii ce cred? Cred că tu ai omorât aceşti oameni.
Cred că i-ai omorât aşa cum i-a omorât şi Martha Livingston.
Doar că Michelle, a reuşit să scape de tine, nu-i aşa?
La fel cum mama ta a scăpat.
- Du-te dracului. - Să mă duc dracului?
Sper că Michelle să fi scăpat. N-aş face nimic s-o rănesc.
- De ce? - Pentru că-i gravidă.
E gravidă?
- E gravidă. - Da, de 10 săptămâni.
N-am spus nimănui.
N-ai spus nimănui. De ce oare, John?
Nu ştiu!
Nu ştii. Nu ştii nimic, nu-i aşa?
Nu ştii nimic.
- Cred că i-ai omorât, John. - Mark, ne poţi lăsa?
Lasă-ne puţin.
Ce faci? Ajungeam undeva.
Ştiai că-i gravidă?
Nu, dar te rog nu te întoarce până nu te chem. Ajungeam undeva.
La fel şi eu.
Bine.
Ascultă, asta crede el. Eu nu cred asta.
Trebuia să-mi spui că-i gravidă. Acum înţeleg.
Locul ăsta e înfiorător.
Ai pornit-o cumva?
Nu, nu cred.
Băieţi. Veniţi în dormitorul principal.
- Ce e? - Ce s-a întâmplat?
Am ridicat balerina şi...
- Ţi-am spus să nu atingi nimic. - Scuze, m-am gândit că...
Nimeni nu ţi-a spus să gândeşti. Doar nu atinge nimic.
Bryan. Nu fii un măgar. Nu ştia ce face.
Nu contează dacă-i o canapea, o balerină sau fosta mea iubită. Nu atinge nimic.
- Sfinte Sisoe. - Opriţi-vă staţiile.
A spus să le oprim.
- Altă electricitate înafară de noi? - Nu.
- Sam, camera. - Da.
- Aici a fost înainte s-o mute? - Da.
Da.
Am s-o pun înapoi.
Haide.
E ca şi cum se resetează.
Nu, nu se resetează. Arătă ceva.
Ce anume, John?
Peretele?
Covorul.
Jules.
Nu chiar.
Stai. Dacă nu ăsta-i covorul pe care ni-l arată?
- Donnie. Ajută-mă. - Să mergem.
- Sfinte Sisoe. - Să nu intre nimeni în cerc.
- Ce-i aia? - Donnie, dă-mi dispozitivul.
E la maxim.
Ce e?
E un fel de sigiliu. N-am mai văzut aşa ceva.
Cum adică. Nu tu trebuia să ştii toate astea?
Sunt sute de sigilii. Fiecare cu propria semnificaţie şi variaţii diferite.
Îmi pare rău dacă nu-s familiară cu toate.
Am găsit sursa de energie a casei.
Cu siguranţă aici au efectuat ritualul.
Ceea ce înseamnă că-i cel mai bun loc de comunicaţie.
Poate c-au luat cu adevărat legătură cu cealaltă lume.
Da, şi apoi Martha a luat-o razna şi-a omorât pe toată lumea.
Nu cealaltă lume a făcut-o pe Martha să-i omoare. N-are de-a face cu ea.
A avut probleme înainte de acest incident.
Mama obişnuia să-mi spună lucrul ăsta.
Crescând, avea mereu probleme, se certa, se bătea.
Nimic n-o făcea să se oprească. Martha a fost deja dereglată.
E cumva sânge?
- Nu. E doar ceară. - Acum începe distracţia.
- Ai mai văzut acest sigiliu, John? - Nu.
Dar când balerina ne-a arătat asta, ştiam că înseamnă altceva.
- De unde se aude? - Stai.
Donnie, stai aproape.
- Rahat. - Michelle, eşti bine?
E bine.
De unde se aude?
Isuse.
Nu văd nimic.
Ai grijă.
- Isuse Hristoase. - Ce-a fost?
- Ai văzut-o? - Ce-a fost?
- Ai văzut-o? - Nu!
Rahat.
- Ce-i aia? - Ce e?
- Fiţi atenţi. - Rahat.
Sfinte Sisoe.
Sângele din acel loc e al lui Bryan. E B pozitiv. Aşa că el a intrat acolo.
Merge prin acel loc, înseamnă că-i rănit.
Întrebarea e următoare. A mers ca victimă sau ca şi criminal?
De ce să mergi pe acolo când poţi să ieşi pe uşa din faţă?
Urmărea pe cineva, Jenkins. Urmărea pe cineva, poate victima.
Crezi că Michelle a mers pe acolo şi Purcell a urmărit-o?
Da.
Ceea ce înseamnă că trebuie să-i găsim înainte ca iadul să se dezlănţuie.
Du-te tu. Haide.
Recepţionat. Reeves, cum stai?
Să vorbim despre Bryan. Nu eraţi apropiaţi.
L-am întâlnit de câteva ori. Nu te poţi înţelege uşor cu el.
Nu l-ai plăcut?
Era obsedat de această casă.
Şi a dus lucrurile la extrem. Asta a făcut.
Haide dragă, unde eşti?
Ştiu că eşti aici.
Unde eşti?
Bine. Cum doreşti.
Arată-te.
Haide.
www.filmeonlinerosa.biz
Ce durează aşa mult? Nu vreau să stau aici toată noaptea.
Am nevoie de-un minut. Trebuie să mai fac ceva.
- Asta-i tot, nu? - Da.
Ce-i ăla?
E un microfon foarte sensibil.
Depistează sunetele şi frecvenţele pe care nu le poţi auzi.
Înregistrează 50 de canale diferite. E ca o ureche internă umană.
Cum funcţionează?
Ce se aude?
Ce...?
Super.
Ăia suntem noi.
Bătăile inimilor noastre?
Acea bătaie de inimă e...
Bate repede şi e a patra inimă.
Există a cincea.
A şasea...
A şaptea, chiar mai multe.
- Ce? - Cineva e în cameră cu noi.
Jur. Cineva a stat chiar aici.
- Rahat! Ce se petrece? - Donnie, ce avem?
Rahat.
Nu avem nimic.
John.
Ce-i asta? Ce s-a întâmplat?
Tabloul a luat foc dintr-odată.
- Cum adică a luat foc? - A luat foc instantaneu.
Cum de-ai ştiut unde-i extinctorul?
Nu ştiu.
Ai mai văzut această cameră?
Fără să te uiţi, ne poţi spune ce-i în spatele tău?
E o...
E o tăietură în tapet şi...
Şi-n spatele lui e un desen cu-o fetiţă.
Ciudat.
Altceva?
E o poză cu bărbaţi în costume şi...
Şi nişte pecete în spatele lui.
Sfinte Sisoe.
Mai e ceva.
E o femeie în spatele lui Jules.
Jules...!
Jules?
Jules, eşti bine?
- Haide. Trebuie s-o ajutăm. - Bun, acum plecăm.
Realizezi ce s-a întâmplat? A fost o nebunie.
Realizezi cum a zburat din camera aia în asta?
Spun c-ar trebui să ne gândim înainte să sărim la concluzii.
Vreau să mă asigur că realizezi c-am putea să stăm pe...
Am realizat că ţi-ai pierdut minţile iar noi plecăm acum.
Asta se întâmplă când iei o legătură.
Fricosule. De asta suntem aici.
- Nu! Opriţi-vă! - Jules ştie.
Jules. Nu înţelege, bine?
Nu plec.
Ce? Jules...
Glumim tot timpul. Oamenii cred că suntem nebuni.
Suntem ridicularizaţi. Dar de asta suntem aici.
Ce s-a întâmplat a fost o nebunie, dar Bryan are dreptate.
Nu plec.
Bine.
- Noi plecăm. - Sam.
Eşti bine?
- Chiar te aştepţi să cred aşa ceva? - Îţi spun doar ce s-a întâmplat.
- Şi asta a păţit Jules? - Nici eu nu credeam dacă nu vedeam.
Acum cred.
Ce vei face acum?
Vei merge din uşă-n uşă: "Ne puteţi ajuta?
Am intrat prin efracţie într-o casă.
Şi am avea nevoie de o maşină pentru că prietenul nostru nu ne-a dat-o."
Ştiu că mama ta a fost în casă în noaptea crimelor.
Ce?
Nu credeai c-o să aflu, nu?
Despre ce vorbeşte? Mama ta a fost în casă?
N-am spus nimănui asta. Îmi pare rău.
Am vorbit de sute de ori despre asta.
Nu mi-ai spus niciodată că mama ta a fost în casă.
Nu înţeleg. De ce nu mi-ai spus?
Atâta presiune... schimbă omul.
Cine eşti.
Cum oamenii te văd. Nu-i ceva ce poţi destăinui.
E ceva ce te rogi ca oamenii să nu afle.
Deci.
- Bryan, cum ai aflat? - Îmi fac temele, John.
A trebuit să fac multe căutări pe internet să aflu că singurul supravieţuitor...
e Sarah Matthews care avea un fiu... aşteaptă.
A cărui nume e John Mitchell.
Mama mea a fost aici în noaptea crimelor. Şi ce?
Uite.
Înţeleg de ce nu vrei ca oamenii să ştie despre asta.
Înţeleg.
Dar dacă ea te-a chemat aici? Să comunice cu tine.
Şi dacă pleci, vei continua să ai aceleaşi coşmaruri şi viziuni cu maică-ta.
Sau poţi rămâne. Stai la evocare.
Să afli ce încerca maică-ta să-ţi spună.
Cred că-i în casă.
Şi cred că ştii asta.
Rămâi.
Cred c-am aflat ceva.
Stai. E cumva o cameră din casă?
- Arată doar fragmente. - Doar aşteaptă.
- Detective Lewis? - Da.
Dle. Am primit un raport asupra unei maşini furate la 1 km de aici.
Un Dodge roşu din 2000.
Şi de ce aud doar acum?
Proprietarul n-a ştiut că-i furată până n-a ieşit acum afară.
Vreau să dai în urmărire un Dodge roşu din 2000.
Pe o rază de 480 de km. M-ai auzit. Acum!
Spune-mi ce s-a întâmplat în timpul ritualului, în timpul şedinţei.
Au recitat nişte pasaje din cartea lui Jules. Erau pentru comunicare.
Am vrut nişte răspunsuri ca să pot avea în sfârşit pace.
- Jules, vrei să ne explici? - Da.
Bun. Sunt multe teorii despre cum să deschizi aceste porţi.
Ideea este că sunt aceste locuri cu energie
unde aerul e mai subţire între lumea noastră şi lumea cealaltă.
Şmecheria e să găsim acel loc. Aşa că luaţi-vă toţi de mâini.
Şi vom încerca să comunicăm cu spiritele. Nu invocăm pe nimeni.
Şi nu vă mişcaţi sau întrerupeţi cercul.
Pentru că dacă spiritul e prezent, sfera noastră de energie îl va reţine.
M-aţi înţeles?
Bun. Începe, Bryan.
Există spirite prezente? Arată-te.
Nu vrem să vă rănim.
Indică-ţi prezenţa.
Ascultă-mă, indică-ţi prezenţa.
Funcţionează. Păstraţi-vă calmul.
Ce e?
- Nu te mişca. - Ce?
- Nu fă nimic. - De ce?
Crede-mă.
Dacă sunt spirite prezente, spuneţi-ne de ce sunteţi aici.
- Stomacul meu. - Ce e?
- Ar trebui să se întâmple asta? - Aşteaptă să vedem ce se întâmplă.
Nu, nu pot. Nu pot.
- Orice s-ar întâmpla. Nu rupeţi cercul. - Dar suferă.
- Dă-i drumul. - O să dezlănţuie ceva.
Cum adică nu ştii cum?
Michelle. Nu...!
Dă-i drumul.
- Mamă? - Dă-i drumul, John.
E timpul să-i dai drumul.
Dă-i drumul.
Nu!
În maşină.
Să plecăm de aici.
- Uşa. - Ce?
Şi apoi ce s-a întâmplat?
Scoate-mă de aici, John.
Am pierdut-o. Michelle!
Am încercat s-o găsesc, a fost întuneric. Şi...
Puteam să aud cum ceilalţi zbierau.
Dar eu trebuia s-o găsesc pe Michelle.
Michelle!
Bryan.
Toţi trebuie să moară.
- Bryan, eşti bine? - Toţi trebuie să moară.
Toţi trebuie să moară.
- Bryan? - Toţi trebuie să moară.
Spui că Bryan a fost posedat.
E adevărat?
Criminalul filmează crimele.
Cum ţine cameră dacă filmează?
Vezi ochelarii de pe masă? I-am găsit unde-au făcut ritualul.
- Legiştii, sunteţi tot în casă? - Da, dle.
Vreau să văd exact ce foloseau acei copii în timpul şedinţei. Aţi înţeles?
- Vreau să fie totul aici în 15 minute. - Recepţionat.
Numele meu e Leonard Abbernacky.
Locuiesc vis-a-vis. Soţia m-a sunat, a vrut să verific...
Dă înapoi la filmarea cu Abbernacky.
M-am urcat pe verandă şi am auzit un zgomot.
Era la depărtare.
- Un accident. - De maşină.
Nu. Nu poţi să auzi la mai mult de câţiva km.
Însemnând c-am verificat fiecare drum din jur.
E faţa sau spatele casei?
E faţa casei.
Nu arătă spre drum, arătă spre fermă Jackson.
Ai verificat ferma, Jackson?
- Nu, dle, e o proprietate privată. - Vreau să mergeţi acolo.
Vreau să mergeţi la ferma Jackson. Vreau să vă uitaţi după maşină.
Sunte multe drumuri şi mlaştini. Aşa că luaţi câinii şi împrăştiaţi-vă.
Jackson, Frederick.
Dă înapoi.
Am mers pe verandă şi-am auzit un zgomot.
A fost la ceva distanţă.
Să spunem că te cred.
Ca Bryan a devenit posedat sau schimbat.
Asta nu-l face un criminal.
Ştiu.
Ce s-a întâmplat apoi?
Bryan Purcell te-a atacat cu-n topor.
Purta aceşti ochelari cu-o mică cameră pe ei.
Îmi spui c-a fost Bryan Purcell?
Da, dar n-a fost el.
Îl identifici ca fiind Bryan Purcell? Doar asta vreau să ştiu.
Îţi spun că n-a fost uman.
Mă întorc imediat.
- Asta-i tot? - Da. Doar asta avem din cameră.
Doar din camera din faţă.
L-a identificat pe Bryan Purcell.
A spus că l-a atacat cu-n topor şi apoi a mers după ceilalţi.
- E sigur? - Da, e sigur.
Bine.
Lewis. Ai face bine să vii aici. Am văzut ceva.
Sunt pe drum.
Fă-mi un favor. Vezi dacă poţi să înţelegi ceva din astea.
De ce eu?
Pentru că eşti doctor. Şi sperăm că ştii latină.
Poţi să-mi dai mănuşile, te rog?
Bryan Purcell!
Purcell.
Dl Purcell? Ne auziţi?
Mă auzi? Are puls.
Avem un rănit. La un km de LaForte Road.
Victima e rănită grav.
Rămâi cu noi. Ambulanţa e pe drum. O să fii bine.
Ştii ce-i acest simbol?
Cred că-i un cerc.
Ce faci?
Fac o cercetare ce trebuia să fie făcută deja.
E un cerc desenat pe podea. Acei copii sunt nebuni.
Ştiu că acei copii sunt nebuni.
Dar pentru cineva înseamnă ceva. Şi încercăm să intrăm în mintea lui.
Poţi să-mi aduci un laptop, te rog?
Jenkins! Grăbeşte-te!
Ajutor!
Reeves!
Aici!
Reeves! Rezistă.
Ofiţer doborât. Suspectul e pe jos. Isuse.
RECUNOAŞTEREA IMAGINII
Sigiliul Căii Mâinii Stângi.
Sfinte Sisoe. Sună poliţia.
- Nu pot vorbi acum. - Ascultă atunci.
Pasajul latin pe care ai vrut să-l citesc.
E o şedinţă.
E o şedinţă pentru a comunica cu cealaltă lume.
Spune cuvinte gen: "Vino la noi. Fă-ţi prezenţa cunoscută."
A sunat cam vag, dar apoi am căutat mai mult.
- Elizabeth. - Stai. Simbolul din sufragerie
e numit "Sigiliul Caii Mâinii Stângi."
Şi se referă la anumite locuri cum ar fi închisorile ce ţin demonii.
- Sună nebuneşte. - Ascultă.
Nu asta cred eu. Asta spune cercetarea.
Ca un demon să fie eliberat din închisoare,
toţi cei implicaţi în şedinţă trebuie să moară.
Şi apoi pot să locuiască într-un suflet uman pur.
Spune-mi cum mă ajută asta? Cum mă ajută?
Încercam să intrăm în mintea lui Bryan.
Şi dacă Bryan crede că toţi trebuie să moară ca un demon să fie eliberată,
atunci el încearcă să-i omoară pe toţi. E iluzoriu şi încearcă să-i omoare pe toţi.
Toate unităţile, posibil un jaf în desfăşurare...
Trebuie să restabilim contactul.
Îmi pare rău că s-a întâmplat asta. Nu trebuia să-l las pe Reeves singur.
Ascultă-mă. Restabileşte comunicarea. Fă-l să ştie că Purcell e încă acolo.
Apoi du-te la locul accidentului. Trebuie să aflăm unde-i Michelle Chapman.
Bryan Purcell. Numele meu e Lewis.
Şi aici se va opri totul. M-ai înţeles?
Bryan.
Încă ai timp să te explici.
Vreau să-ţi pregăteşti oamenii. În caz că nu merge. M-ai înţeles?
Da, dle.
Ajutor!
- L-au găsit pe Bryan Purcell. - Cum e cu Michelle?
- Nu, n-au găsit-o încă. - Ştie unde-i.
- Trebuie să aflaţi de la el. - Asta vor face.
Unul din oamenii mei o să-ţi dea un dispozitiv.
O să vină la uşa şi-o să-ţi dea un dispozitiv.
Acum vine.
Ridică-l, Bryan.
Fă cum doreşti, dar trebuie să vorbeşti cu mine, Bryan.
Ce naiba face Bryan?
- Trage de timp. - Michelle ar putea să moară.
John, calmează-te. Ne ocupăm noi.
- Spune-ne unde-i! - John, opreşte-te!
- Spune ceva, Bryan! - Opreşte-te!
- Spune ceva!
La naiba, Klein. Ia-l de la staţie.
Spune-ne unde-i!
Bryan.
Spune ceva!
- Chestia din interiorul tău... - John!
Vorbeşte!
Medic!
- Ce se întâmplă? - Are o criză.
John.
Ce?
Vorbeşte cu mine. Ce e?
Bryan.
Mark... Opreşte-l pe Bryan.
Intră în stop cardiac! Trebuie să-i luăm cătuşele!
Bryan încearcă să-l omoare pe John.
Mark, fă ceva!
Fă ceva!
Verifică vânzătorul.
Bryan. Uită-te la mine, fiule.
Unde-i Michelle?
Spune-mi unde-i Michelle. E în viaţă?
Ce faci? E cu Domnul?
Asta încerci să-mi spui?
Spune-mi dacă Michelle e în viaţă. Dă din cap.
Bryan!
Nenorocitul.
Ai face bine să te uiţi aici. De asta n-a vorbit.
Îi lipseşte limba.
Isuse Hristoase.
- Ce naiba s-a întâmplat? - Nu ştiu.
Când Bryan a luat-o razna, John a fost afectat. Şi apoi...
Nu ştiu cum să-ţi spun, dar tipul a zburat prin cameră.
- Despre ce vorbeşti? - Nu glumesc. A zburat.
Isuse Hristoase.
- Trebuie să mă asculţi. - Nu pot. Bryan ne-a spus unde-i Michelle.
- Klein, eşti pe fir? - Spune.
Încă vrei să vezi filmările cu Sara Matthews?
Nenorocitule.
Michelle.
Jenkins, adu un medic. Am găsit-o.
La naiba.
Eşti în regulă.
E bine.
Eşti în siguranţă.
Bun, eşti în siguranţă.
Medic! Adu un medic.
Jenkins, am nevoie de ajutor. Adu oamenii aici.
Ce ai găsit?
Sara Matthews. Mama lui John.
Ce s-a întâmplat cu Martha în timpul şedinţei,
şi după, n-a fost ea însăşi.
A continuat să spună că... toţi trebuie să moară.
Toţi trebuie să moară ca ea să fie liberă.
Acum uită-te la asta.
E gravidă. Copilul e bine?
E prea devreme să spun. Trebuie s-o duci la spital.
- Aşteaptă. - I-a omorât.
- Ce vrei să spui? - Aceiaşi cameră.
Ce cameră?
- Aceiaşi cameră. - Aceiaşi cameră.
- Trebuie s-o ducem la ambulanţă. - Bine, du-te.
Să mergem.
Ofiţerule, poţi să-i pui cătuşele suspectului, te rog?
Ce?
- Stai aproape, am nevoie de-un moment. - Sigur.
I-am auzit. Michelle e în viaţă. O să supravieţuiască, aşa-i?
Nu ştiu John. Vrei să supravieţuiască?
Normal c-aş vrea.
Tu ai fost. Nu Bryan.
Toţi trebuie să moară ca eu să trăiesc.
Ai manipulat întreaga noapte.
Dar n-a funcţionat. Pentru n-au murit toţi.
Michelle e încă-n viaţă.
Vrei să-mi spui ceva înainte să mergi le închisoare pe viaţă?
Nu merg la închisoare, Elizabeth.
Plec din ea.
Bine. Poate nu m-ai auzit.
Dar n-au murit toţi.
Micul tău ritual n-a funcţionat pentru că Michelle e în viaţă.
- Şi tu eşti în viaţă. - Greşeşti.
Isuse Hristoase.
Toţi trebuie să moară. Toţi trebuie să moară ca eu să trăiesc.
Toţi trebuie să moară.
Toţi trebuie să moară ca eu să trăiesc.
Klein.
Ritualul funcţionează.
Deschide uşa.
Deschide naibii uşa! Mişcă!
Mama lui John a fost vasul meu, dar a scăpat.
Acum Michelle e vasul meu.
Şi odată ce trece de sigiliu, voi fi liber.
Elizabeth!
E în regulă. Eşti în siguranţă.
A dispărut.
A dispărut. El a fost, John.
El i-a omorât pe toţi.
Şi ştiu că nu mă vei crede. A fost posedat.
E mort. E mort în casă. S-a spânzurat.
- E în casă şi s-a spânzurat. - Nu, nu...
- E mort, crede-mă. - Nu, nu.
L-am văzut.
Doar ce stătea aici şi am început să mă înec.
Uite! Uită-te!
Uită-te aici.
Vezi?
Nu înţeleg.
Aţi venit până aici să filmaţi o casă bântuită...
dar nu există nicio filmare. Nu se vede nimic ce s-a întâmplat.
Poţi explica asta?
Cum explici asta?
Nu pot.
M-a lovit.
E prima oară?
O să-ţi ascultăm copilul, bine?
Bine.
Nu trebuie să-ţi faci griji. Copilul tău e în regulă.
Traducerea şi adaptarea Richard Nasta @ RoSA pentru www.rosa-t