Traducerea şi adaptarea Richard Nasta @ RoSA pentru www.rosa-t
Poftim! Fac eu cinste acum.
- Mersi, Paul. - Noroc.
Cu siguranţă am ratat două note în acel solo.
Îţi spun, n-am observat.
- Rom şi cola, te rog. - Imediat.
- Bine cântat. - Mersi.
Îmi plac ochelarii tăi.
- Da? - Da.
- Nu-s prea moderni? - E în regulă.
Îţi place muzica jazz?
Da. N-am par pentru cea disco.
- Dar tu? - O ador.
- Pe bune? - Cine n-ar face-o!
Nu-i o chestie pentru toţi, dar ai mai îmi cântau mereu Lonnie Donegan...
E minunată.
Da. Aşa-i.
- Ce? - Nimic. Doar că...
Lonnie Donegan a fost un bărbat.
Da, sigur.
- Nu-i mare lucru. - Sigur.
- N-a fost nimic. - Ştiu.
- Super. - Da.
- Minunat. - Ştii ce? E-n regulă.
Las-o baltă.
Măgarule!
Undeva, fantoma lui Lonnie Donegan
se întreabă de ce ai un mădular şi el nu are.
Da, nu facem spectacole de genul pentru bani.
Prietenele voastre ştiu asta, aşa-i?
Vreau doar o mică sinceritate. Cer prea mult?
Fiecare relaţie începe cu măcar o mică minciună.
- Tu vorbeşti? - Ştii ce-am vrut să spun.
Pentru fiecare "Caine Îndrăgostit" există sute de "Am auzit prin Zvonuri"
sau "Ieri" sau... "Semnul".
Ace of Base.
Citeşte versurile. Sunt mai puternice decât crezi.
De ce nu pot oamenii să fie sinceri de la început?
Dacă trebuie să minţi ca relaţia să funcţioneze, care-i ideea atunci?
- Ia nu mai te smiorcăi. - Ai avut o perioadă grea.
- E timpul să intri iar în joc. - Paul, tu eşti bătrânul. Spune ceva.
- Alan va şti când e momentul. - Mulţumesc.
Poate ai face bine să nu le spui că stai cu tatăl tău.
Ce vrei să fac? Să pun un cearşaf alb pe el?
Majoritatea femeilor aşteaptă nişte minciuni mici la început.
- Poftim. - Ideea e că:
nicio fată nu-ţi vrea lenjeria murdară la prima întâlnire
şi dacă o vreau, e doar pentru că chiloţii ei sunt mai lipicioşi ca ai tăi
şi nu vrei să cobori la savarină.
Vremea-i tânără, nu? Să vedem ce se întâmplă.
Baftă.
- Cum va fi ziua de astăzi? - Aglomerată.
Au sunat să ne spune că-i o cameră liberă. Plus încă alte două.
Genial. Aminteşte-mi care-i slujba noastră?
Iubim Dublinul.
Mersi, mamă.
- Neaţa, Beatrice. - Neaţa, dragule.
- Nu lucrează la farmacie? - Îmi face reducere la plasturi.
Următorul.
- Centrul? - Nu!
- Strada Grafton? - Nu!
Plouă 24 de ore pe zi! Cum lucraţi pe aici?
Şi preţul sandvişurilor! De unde să încep?
Sunt sigur c-am mers la şcoală cu tine.
- Numele tău e Alan, aşa-i? - Da.
Pentru copii?
Următorul.
Ce ziceţi să scriu adresa lui Bono?
- Parcul Croke? - Nu.
- Plecările. - Da!
- Sus. - Mulţumim!
Cred că a sosit ceva pentru tine.
De distracţie.
Da, e...
M-ai prostit un moment.
Şi?
Ies la cină cu acest tip seara trecută.
- Tipul de la farmacie? - Te rog!
Nu, acest bărbat, îmi arată o poză cu maşina lui pe telefon.
Mazda cu motor de 1.9. Mazda cu motor de 1.9!
Ce-i greşit cu oamenii de aici?
Doamnă.
Voi irlandezii sunteţi daţi dracului.
Isuse Hristoase.
Am nevoie de-un bancomat.
Sigur, da, e pe partea cealaltă.
Am nevoie de-o cameră. Orice cameră. Nu mă deranjează.
- Nu-l văd. - E chiar acolo.
Unde? Pot să văd doar un magazin. Spuneţi că-i în magazin?
Să-i întreb unde e?
Următorul.
Vorbesc singură?
Unde e? Unde?
Acolo. Chiar acolo.
Cred că colegul meu te va putea ajuta.
Bine.
N-ai dispărut complet de pe planetă?
- Sunt tot aici. - Mereu ai spus că Irlanda-i mică.
Da, te-am avertizat.
- Probabil ar trebui să ne îmbrăţişăm. - Da, nu mă deranjează.
Bine.
- Ne îmbrăţişăm? - Scuze. Credeam că nu vrei.
- Vreau. Sau cum vrei. - Bine.
Sunteţi mai mulţi aici decât în Paris.
Trebuie să merg până la bancă înainte de prânz.
E un mesaj pentru tine.
Mersi.
Paris? Ai spus Paris?
- Am un interviu acolo. - Super.
Dacă-l primesc.
Şi tu lucrezi aici?
- Da, e în regulă. - Unde-s toaletele.
Chiar acolo. În capătul holului.
Minunat. Te descurci văd.
Ce faci aici?
Am avut o problemă cu avionul. Aşa c-a trebuit să aterizăm aici.
Aştept zborul de diseară sau de dimineaţă, dar am nevoie de-o cameră.
- Faceţi asta aici? - Doar spune cuvântul.
Doamne! Scuze!
Hotelul Flynn. Au ei o cameră.
E aici.
Nu... e...
Nu. Nu.
Mersi.
Următorul.
Ar trebui să nu-ţi stau în cale.
- O Zi a Îndrăgostiţilor fericită. - Asemenea.
Ce faci cu fata asta?
Am lucrat împreună acum 8 ani. Am fost un student în State.
O iubeşti?
Era vorba ca eu să rămân, poate să mă şi însor.
Să mă căsătoresc.
Trebuie să faci asta cu fiecare fată pe care o întâlneşti?
A fost pentru Viza Permanentă, ca să pot lucra acolo.
- O plăteai să te căsătoreşti cu ea? - De ce naiba aş face asta?
Isuse Hristoase! Engleza ta-i de baltă! Poţi să fii mai clar?
Am vrut să păstrăm relaţia. Să vedem dacă avem ceva cu adevărat.
- Viza Permanentă a fost ideea ei. - Şi-ai dat cu bâta-n baltă?
De ce crezi că eu sunt cel ce-a greşit?
E şansa de 50/50. Şi mai degrabă eşti tu, nu?
Aveam amândoi 20 de ani. Da?
- Ce mai contează acum? - Poate ai a doua şansă acum.
Ar putea fi soarta.
- Ai spus că nu crezi în soartă. - Da, pentru c-am cugetat.
Tu? Tu cu siguranţă crezi în prostiile astea.
Nu-i ca şi cum nu m-am gândit la ea în aceşti ani.
M-am gândit. N-am fost capabil s-o uit.
Şi e undeva în acest oraş.
Când am plecat, n-am lăsat lucrurile în cei mai buni termeni.
Trebuia s-o aduci la tine acasă. Cine ştie ce se întâmplă?
Probabil că are un prieten.
- Eşti tăntălău! - Nu-s tăntălău.
Pe zi ce trece eşti tot mai singur având o pătură de rahat în jurul tău.
- O pătură de... - O pătură de rahat, Alan!
Minunat. Frumos lucru ai spus despre mine.
- Cum ţi-e capul? - Bine.
Bună, Beatrice.
M-am gândit la spectacolul de diseară. Poate ar trebui să facem o nouă poză.
Ce are poza actuală?
Am trecut de la starea noastră de bădărani.
Adevărat. Vorbind de schimbări...
poate e timpul să cântăm la nunţi.
Vrei ca trupa noastră să cânte Sting? "Terenuri de Aur?"
Haide, a trecut un an.
Nu-i vorba de asta. Dacă facem asta, nu avem cale de întoarcere.
Şi ştii asta. Asta-ţi doreşti?
Tuturor ne-ar prinde nişte bani în plus în buzunar.
Am încercat să-mi termin piesa în ultimele 12 luni.
Nu mă deranjează,
dar Deirdre se cam satura făcând doar acest tip de spectacol.
Soră-mea ne-a rezolvat. O bătrână de fiecare.
- Nu cânt la nunţi. - Nu aud nimic din ce spui!
- Gândeşte-te, da? - Nu am să...
Nu cânt...
Mersi foarte mult. Pa.
Ce faci aici?
Nu mi-am putut scoate acel bileţel din minte.
Şi posibil să plec de aici în această seară.
Super. Dar e păcat.
Puteam să-ţi arăt oraşul dacă stăteai mai mult.
- N-a fost să fie. - Da.
Cred că dacă vrei... poate poţi sta?
Ce-i o seară-n plus? Mergi mâine dimineaţă.
Eşti cam impertinent. Adică...
de unde ştii că nu am responsabilităţi?
Ai?
Nu-mi vine nimic în minte.
Cred că-ţi sunt dator cu o seară-n oraş. Fără afaceri amuzante, promit.
- Atunci cu siguranţă plec acasă. - Vă pot ajuta?
Sunt în aşteptarea unui zbor către New York.
Mi s-a spus că aş putea pleca de aici în această seară.
Bine, am să verific.
Nu, scuze, cel mai sigur e mâine dimineaţă.
Dacă ai avut o dragoste de vară cu cineva acum 8 ani
şi acea persoană vrea să rămâi o noapte-n plus să recuperaţi,
ai face-o?
- Fără afaceri amuzante? - Fără.
Nimic?
Se poate ceva.
- Poate? - Acum ceva vreme, putea.
- Da. Viaţa-i scurtă. De ce nu? - Mersi.
Sigur nu există alte zboruri? Glumesc.
Dacă-mi dai 10 euro, pot să te pun la clasa întâi diseară.
- Ce? - Glumesc şi eu.
Bine.
Pa.
Să ştii şi tu, locuiesc cu tata. Ştiu că nu-i mare chestia, dar...
Cine nu locuieşte cu ai lui în ziua de astăzi?
- Şi tu? - Nu! Nu!
N-am vrut să sune aşa...
- E în regulă. - Doar că...
Mulţi prieteni au stat în case ce nu şi le permiteau şi...
- S-au mutat înapoi cu părinţii. - Sigur.
E ceva foarte obişnuit, asta vreau să spun.
Ai dreptate. E peste tot.
Cu siguranţă e o chestie temporară.
Partea cu...
- Statul cu tata. - Sigur!
- Mă bag. (call=a suna) - Ai spus "suni."
- Atunci sună-mă. - Vrei să te sun?
Ştii ce-am vrut să spun!
Uite omul cu planul.
- Aşa-i, Alan? - Salutare, oameni.
Ascunde ceva.
- Ea e Alice. - Băieţi!
E în regulă. E americancă.
Bine.
Am să te duc în camera ta.
E bere în frigider dacă doriţi.
- Minunat. - Însă nu va fi mult timp acolo!
Pe cinci euro c-o loveşte.
- Seară de poker? - Grupul oamenilor divorţaţi.
În mare parte joacă poker.
- Voi dormi pe canapea. - Bine.
Minunat.
Nu se poate! Şi acum cânţi desculţ?
Niciodată nu cânt desculţ.
Îmi amintesc tot momentul muzical pe care l-ai avut.
Pun pariu că nu există niciun disc Depeche Mode aici.
Dacă iubeşti o formaţie, trebuie să fie în jurul tău mai mult de două piese.
Una sau două?
- Şi au trecut... - 8 ani.
Când aveam 20 de ani.
Da. Cum a fost pentru tine?
Am fost în mare alertă tot timpul.
Pentru că unii prieteni au decis să aibe copii, chiar acum.
- Şi acest lucru m-a panicat. - Sigur.
Dar tu?
Fără copii, dar am avut şi eu momentele mele.
Pot să încarc telefonul undeva? Eu...
Trebuie să primesc apel de la interviu. Nu vreau să-l ratez.
Da, sigur.
Ăla-i personajul principal. Numele lui e Victor.
Scriitorul e acest francez şi vor pe cineva să ilustreze cărţile.
Sunt doar doi selecţionaţi. Posibil să fiu eu aleasa.
Care-i povestea lui Victor?
E unul din acei copii care citeşte totul.
Şi în oraş vine această misterioasă librărie mobilă
şi-i spun că există o carte ce n-a citit-o,
dar nu are voi s-o citească.
Aşa că fură cartea şi se pare că-i o biografie a vieţii lui
din viitor unde-i cel mai urât om din întreaga lume.
E cam dur.
Şi trebuie să încerce să creeze un nou viitor, dar...
se pare că-i uşor de spus decât de făcut.
Acolo-i el, luptându-se cu forţa sorţii.
Şi mai e un pescăruş pe nume Charles, care îl ajută.
Practic e Harry Potter însă fără magie.
Ce se întâmplă la final?
Nu se ştie decât peste zece cărţi.
Să-i arăt ce altceva pot face.
Reprezentări grafice.
Ăsta-i apartamentul meu.
Şi el e acolo întâmplător?
E Brian. Ne vedem.
- E un avocat. - Normal.
De fapt e destul de timid.
Sigur. Nu-i genul ăla de avocat vorbăreţ?
Se pare că te-ai gândit la tot, Alice.
Ai o prietenă?
Da.
Foarte bine. Cum e?
E frumoasă, e-n regulă.
Aş putea şi eu s-o desenez dacă doreşti.
E în regulă. Stai puţin.
Nu aveţi nimic romantic plănuit, nu? Nu vreau să încurc ceva.
Nu, nu sărbătorim Ziua Îndrăgostiţilor.
Dar vă trimiteţi felicitări?
Da. E o chestie amuzantă.
- Poate a fost o idee proastă. - Nu.
Nu, e în regulă. Am s-o sun să văd dacă-i prin zonă.
Şi poate ne putem întâlni.
- Eşti sigur? - Da.
Atunci am să mă schimb.
Bun.
Alan.
Mă bucur să te văd.
Da şi eu.
M-am panicat. Da?
Nu, nu, asta se întâmplă când mă bag în situaţii de genul.
Am nevoie de ajutorul tău.
40 de euro, o cină şi-un taxi să te ducă acasă.
Şi toate ţigările pe care le poţi fuma.
Mersi. Mulţumesc.
- Poftim! - Ce doreşti?
Schimbă-i în două.
Dă-mi şi mie una, bine?
Da.
Cine-i tipa?
Tot peste mine-i.
- De când? - Din totdeauna.
Cine-i?
Am lucrat acum câteva veri în Martha Vineyard.
E aici pentru câteva ore. Are avion dimineaţă.
Asta face parte din servici, nu?
- Berea-i în frigider. - Mersi.
Puteţi să vă opriţi!
Bun.
Alan îmi spune că faceţi mai tot împreună?
Tot ce trebuie să faci e să te căsătoreşti să divorţezi şi apoi să ni te alături.
Atâta tot?
Am să mă schimb. Revin imediat.
Bine. Mai aveţi loc pentru mine?
- Sigur. Dar jucăm pe bani reali. - Păcat. Am doar euro.
Un euro şi-ai intrat.
V-aţi gândit vreodată să vă recăsătoriţi?
Nu!
Am trăit destule minciuni, Alice.
Sunt sigură că bărbaţii mint la fel ca femeile. Asta-i opinia mea.
Pas.
Plusez.
- Eu ies. - Am să rămân pentru 5.
Şi eu.
În experienţa mea, Alice, bărbaţii mint pentru că trebuie.
Femeile mint pentru că vor.
Un timp m-a minţit şi mi-a spus că-i moare maică-sa
doar ca să mă ia în braţe. Adică...
e o chestie ciudată, dar sunt sigură că aţi păţit mai rău, aşa-i?
Soţia mea l-a luat pe fotograf de mână la nuntă.
A spus c-a fost cel mai bun şi-a fost.
Pentru că atunci când mi-a trimis pozele greşite,
puteam să văd că se ţin de mână.
- E adevărat. - Plusez cinciul tău.
Eu ies.
Am cunoscut odată o fată iar iubitul ei a filmat-o în timp ce făceau sex.
Şi apoi, când s-au despărţit, din greşeală însă ca anonim
a trimis filmarea tuturor cu care ea lucra.
Asta ar fi la o clasă de elevi de 14 ani.
Totul.
Şi eu.
Full House de regi şi aşi.
- Culoarea te bate. - Incredibil.
Nu te simţii rău. Când există un câştigător, e şi-un pierzător.
Mi-am găsit soţia în pat cu-n om îmbrăcată într-un costum
în timp ce un alt bărbat în alt costum a stat deasupra lor răhăţindu-se.
Gata de plecare?
Aşa cred, da.
Mă bucur că v-am cunoscut.
- Asemenea. - Da, mult noroc.
- Ai jucat? - Da.
- Ai câştigat? - Nu cred.
- Ne vedem. - Pa-pa.
La ce te-ai gândit când m-ai văzut în aeroport?
M-am gândit, "chiar s-a prostit."
Vorbeşte pentru tine.
Nu, cred că...
a fost păcat că n-am păstrat legătura.
Dacă rămâneai şi-mi acceptai propunerea...
A fost o idee nebunească.
Încercam doar să-ţi fac rost de-o Viză Permanentă.
Ştiu, dar mai aveam un an de facultate.
- A fost o decizie grea. - Da. A fost foarte grea.
Şi apoi ai primit acea stagiatură.
Da.
Mereu am vrut să mă întorc.
E în regulă. A fost o chestie de vară. Nu?
Da.
Nu-i uşor să te iau dintr-un oraş mic şi să te mut
- într-un oraş. - Aşa-i.
Probabil nici nu aveai papuci, nu?
- Cine şi i-a putut permite? - Doar câţiva pistrui şi un vis.
- Şi aptitudinile mele de luptă. - Da.
Cum poţi să trăieşti fără ele?
- A fost doar o idee. - Ştiu.
Am fost tineri.
Gândeşte-te la un tatuaj.
- Acuma-i acum. - Slujba?
Vicky.
Te aud cam greu. Aşteaptă puţin.
Scuze. Da.
Bine.
Nici măcar pe-aproape?
Pentru cineva care nu crede în minciuni, acum ai dat dovadă de maestru.
Ştiu. Doar poartă-te frumos.
Bine. Ca şi tine?
Din contră. Dacă mă purtam frumos, nu făceam asta.
Unde-i?
A primit slujba visurilor ei.
Îmi place când lucrurile bune se întâmplă oamenilor buni.
Mersi pentru oportunitate.
Bine, pa.
- Poate ar trebui să-i spun adevărul. - Vei avea de suferit atunci.
- Şi ce dacă nu am o iubită? - Sunt aici. Vom face asta!
- E o idee proastă. - Nu.
- Da. Am să-i... - Nu. Nu!
Eşti un mincinos la fel ca noi. Da?
Mă gândeam c-ar trebui să plănuim o excursie.
Mă gândeam să plecăm departe.
Vinul nu-i foarte rău.
Două sticle, te rog.
Lucraţi împreună? Trebuie să fie interesant.
Momente şi momente.
E greu să ne controlăm. Relaţia noastră e fizică.
Da.
- Cat timp a durat până să fiţi... - Iubiţi?
Sigur.
- A fost foarte curând, da. - A fost la concertul lui David Bowie.
Nu David Bowie, dar cineva ce arată că el.
Care a fost numele? Numele trupei?
- Câini de diamant. - Da, câini.
Am mers ca prieteni.
David Bowie cânta "Viaţa pe Marte"
şi lumea, ne împingea în faţă, presându-ne corpurile.
Şi cum cânta David, ne-am uitat în ochii celuilalt.
Şi apoi ne-am sărutat.
Genial. A fost o noapte nebună.
- Eşti foarte bună la asta. - Doar s-o fac geloasă.
Da, mi-am dat seama.
E Ziua Îndrăgostiţilor. Mă pot preface că ne-o tragem.
Pe când voi termina, o să moară să fie cu tine.
Nu se va întâmpla. Are un iubit.
Tipul pentru care Wendy te-a părăsit. El poate c-ar fi făcut asta, nu?
- Exact. - Dar pentru el a funcţionat.
N-am să fiu ca tipul care a fugit cu logodnica mea.
Dacă erai, poate acum nu erai aici.
- Cine ştie? - E evident, Alan.
Nu studiai finanţele? Credeam că o să fii următorul Gekko cel Mareţ.
Doar ce lumea are nevoie.
Banca-i plină de trădători. Le-a spus să şi-o bage-n fund.
Nu, nu, muzica e pasiunea lui Alan.
Ai renunţat la slujbă?
Da. Le-am spus să şi-o bage undeva.
Nu eşti tu plin de surprize.
- Cum ai spus? - Ce?
După ce-ai plecat?
- Aminteşte-mi. - Aşa.
Mi-a spus, "Beatrice, trebuie să trăim în moment. Nu în costume."
Super. Ştii, am avut acest consultant pentru o muncă
şi-a fost o chestie foarte bănoasă dar n-a mers pentru mine.
Da, ştiu cum e.
Şi asta a fost, nu mă mai întorc.
De ce-ai face-o, nu?
Dacă am fi format o trupă, ce-am fi cântat?
- Nu ştiu. Johnny Cash? - Îl iubesc pe Hank Williams.
De când?
De câţiva ani. De ce? Nu crezi c-ar fi în lista mea?
Nu, mă bucur că e,
dar sunt sigur că ţi-am cântat ceva de-a lui şi n-ai fost aşa încântată.
Cred că mi-aş fi amintit dacă-ai fi cântat.
- Hai să fim de acord să nu fim de acord. - Doar la partea asta?
Alan, pot să vorbesc cu tine un moment?
E în regulă. Eram pe cale să merg la baie.
- Care-i problema? - Am întâlnit pe cineva.
- Ai fost la baie două minute. - Ieşeam iar el intra.
Ochii ni s-au întâlnit. Alan, trebuie să merg cu el.
În ce univers crezi că-i normal...
- Nu mă pot abţine! - Sunt miliarde de bărbaţi.
Nu pot să treci pe lângă unul cât timp are pantalonii pe el?
Alan, asta ar putea fi dragoste.
Nu vrei să-ţi petreci toată viaţa
cu cineva pe care ai întâlnit lângă toaletă, nu?
Bună seara.
Păi...
- Du-te. - Distrează-te.
Minunat.
Beatrice a trebuit să ajute un coleg.
Şi-a pierdut cheile şi-a sunat-o pe Beatrice.
Îi pare rău că n-a putut să-şi ia rămas bun. Chiar îi pare.
Alan...
Nu am prietenă în acest moment.
Atunci ea...
Nu.
Atunci...
De ce?
Doriţi să comandaţi o cafea sau un desert?
Cred că vrem nota de plată.
Nu mi-am dat demisia. Am fost concediat.
Mai ai alte minciuni?
Acum câteva luni, am stat în faţa altarului.
- Era pe cale să te căsătoreşti? - Da.
- Tu? - Da.
- Cu o persoană reală? - Da, cu o persoană reală. Wendy.
Wendy.
Ce?
Nimic. Sunt surprinsă.
- Că am întâlnit pe cineva? - Sigur.
Wendy se pare că n-a fost cine-am crezut eu.
Nu ştiu unde mi-a fost capul.
- Odată greşind... - Tot nu-mi explic falsa iubită.
Ţi-am promis că dacă o să vii aici am să-ţi ofer cea mai bună noapte.
Vreau să fac acest lucru. Dacă mă laşi.
- 100% sinceritate. - Crede-mă, nu se poate.
Cât se poate.
Poţi să mă întrebi orice. Ultimul concert, prima iubire.
- Când m-am masturbat ultima oară. - Da.
- Ce? - Aia.
Bine.
Săptămâna trecută.
Am fost singur în apartament.
A fost un film la televizor.
Am băut câteva beri şi-un lucru a dus la altul.
Nu-s mândru, dar asta e.
Cine-a fost?
Helen Mirren.
În "Regina."
Eşti un fan al familiei Regale?
În momentul ăla... Am făcut-o pentru ţara mea.
- E destul adevăr pentru o seară? - Cred că doar ce-am început.
Şi te-ai lăsat păgubaş?
Poţi spune că sunt într-un moment de repaus acum.
Poate ar trebui să-ţi schimb orientarea.
- Poate n-ar strica. - Cu timpul te vei obişnui.
Trebuie să găsesc pe cineva disponibil.
- Eu am renunţat să mai caut. - Pe bune?
Trebuie să accepţi că dragostea-i o loterie.
Nu-mi plac şansele.
Aşa-i viaţa.
Doar asta fac oamenii în Dublin?
Nu prea ai ce face seara.
Poate când e vară...
Trebuie să fie ceva.
Să ne jucăm nişte meciuri de biliard.
- Să mâncăm un kebab? - Credeam că sfătuieşti turiştii.
De obicei le spunem să meargă în altă parte.
Bine.
Lasă-mă să mă gândesc.
Super.
Tata a lucrat o perioadă aici. Am luat prânzul aici de câteva ori.
Dacă nu te superi, pare să aibă...
o părere interesantă despre femei.
Câteodată nu sunt ceea ce-ai sperat, nu?
Femeile sau părinţii?
Doar părinţii. Nu-s făcuţi să fie imprevizibili.
Bine.
Ai tăi vor fi încântaţi cu privire la veste.
Din păcate...
Securitatea.
- Rahat! - Ce?
Sunt sigur că cineva va veni aici într-un minut.
E cineva?
Încearcă să suni la recepţie. Suntem pe acoperişul hotelului.
Cineva trebuie să ne audă.
Nu pot să cred c-o să am parte de pneumonie dublă!
Ai spus că priveliştea-i uimitoare.
Încercam să fiu politicoasă. Deja am văzut doi, trei oameni care vomitau!
Bine.
Pot să văd de ce-ai vrut să rămânem aici.
Da. Speram să locuiesc aici pe acoperiş.
Dacă încă trebuie să-mi cer scuze pentru Viza Permanentă...
Cred că-ţi supraestimezi impactul.
Bine.
Nu te-a oprit nimic să vii aici.
Ştiai ce simt pentru tine.
- Isuse! - Bine, asta-i!
Am terminat cu frigul ăsta.
- Dă-te din cale. - Ce faci?
- Dă-te din cale, Alan. - Nu înainte să...
Ştiam exact ce simţi pentru mine. Şi asta m-a enervat cel mai mult.
Ar trebui să ne vezi verile.
Ajutor!
- Ai auzit pe cineva? - Am urechile pline de apă.
Vă rog! Cineva!
Ajută-l, te rog! A mers pe canalul greşit!
- Se îneacă. - Nu-ţi face griji.
Unu, doi, trei!
Mulţumesc.
- Slavă Domnului! - Aproape c-am murit!
Sunt sigură că ai multă energie-n tine!
Dacă e ceva ce putem face pentru voi. Nu ştiu cum să vă mulţumesc.
- Suntem în regulă. - Vă rog. Trebuie să fie ceva.
Aveţi nişte haine uscate?
Ne-am oprit să ne lăsăm lucrurile, dar...
momentul a devenit foarte tensionat, dacă înţelegi ce vreau să spun.
- Mulţumesc pentru haine. - Nu. Păstrează-le. Îi lipseşte un nasture.
- Va trebui să ni vă alăturaţi. - Insistăm.
- Bine, da. - Minunat.
- Ne puteţi lăsa un moment? - Bine.
Să nu staţi prea mult.
Ce faci?
Cred că-s super de gaşcă şi ar trebui să stăm.
Chiar nu am chef pentru aşa ceva.
Haide. Ce, n-o să mai mergi la nici o nuntă pentru tot restul vieţii?
Nu crezi că-s ciudaţi?
Credeam că-i noaptea mea.
E sau nu e?
E atât de grozav. Îmi place la nebunie.
Sunteţi din partea mirelui sau a miresei?
Nu. Doar le-am împrumutat hainele.
O să ajungem într-o groapă de micţiune!
O ştiu pe Barbara de 60 de ani.
Da, 60 de ani.
Am fost prieteni la început. Apoi viaţa ne-a dus în direcţii diferite.
Ne-am întâlnit după multă vreme şi am fost căsătoriţi de atunci.
Am crezut că am avut parte de dragoste.
Dar apoi, toţi aceşti ani mai târziu... ne-am regăsit.
Cât de norocoşi suntem. Cât de norocoşi.
Aşa că vă cer să vă ridicaţi paharele în cinstea soţiei mele, Barbara.
Pentru Barbara!
Ştiu că-i inopinat, dar vreau să-i ofer o noapte minunată.
Nu, trebuie să fie în seara asta.
Spune-i că veţi face sex mâine.
Dacă te bagi, se băga şi Cian.
Trebuie să fie un loc unde putem cânta. Oriunde.
Nu, tata nu lucrează acum seara.
Bine, vreţi să cântaţi la nunţi, nu?
Ajută-mă aici şi voi cânta oriunde şi orice doriţi.
Chiar şi "Terenuri de Aur."
Genial. Minunat, mersi, Jimi.
Ai ceva de filmat?
Îi filmezi?
Da.
E de păstrat.
Nu te-am întrebat niciodată cum a fost cu Parisul.
A fost foarte romantic într-un fel foarte deprimant.
Măcar Dublinul este deprimant pentru motive întemeiate.
Brian trebuia să vină cu mine, dar a trebuit să anuleze în ultimul moment.
- Munca? - Da, a avut o chestie la golf.
A anulat excursia la Paris cu tine pentru golf?
Un client important era în oraş şi-a trebuit să-l distreze.
N-a putut spune nu. Aşa-ţi faci parteneri.
Locuiţi împreună?
Nu. Locuieşte cu prietenii lui.
Colegi de facultate.
Un an. Cea mai lungă relaţie.
Ne vedem doar în weekenduri.
Da.
Şi când spui c-aţi fost împreună un an, aţi stat împreună...
Un an de weekenduri, cred.
Care înseamnă cât? 100 de zile? Poate mai puţin.
Am avut o vară întreagă împreună. Asta înseamnă aproape 4 luni.
- Zilnic. - Lucrând, locuind...
N-am locuit împreună.
Am fi putut.
Încă eşti cea mai lungă relaţie a mea?
Da.
La naiba.
Încă una pentru drum?
Acest drum devine din ce în ce mai lung.
Are un iubit. Suntem doar amici.
Încearcă să te bucuri de noapte ca un eunuc beat.
Mersi.
Ce faci?
Haide. Mă gândeam c-ar fi păcat să plecăm de aici fără să dansăm.
Haide.
N-ar trebui.
Da, ai dreptate. N-am vrut să...
Poate ar trebui să mergem.
Da.
- Îmi pare rău. M-am lăsat dus de val. - Nu-ţi face griji. E în regulă.
E o nebunie, nu? N-ar funcţiona deloc.
- Da. - Eu sunt aici, tu acolo.
Şi mai e mica problemă că am un iubit.
Desigur. Da.
Dar dacă nu aveai, ar fi imposibil?
Pentru că tu eşti alesul?
Nu ştiu. Încerc să fiu 100% sincer. Credeam că aşa am vorbit.
Vrei să fiu sinceră? Chiar te plac.
Şi într-un sens foarte drăguţ.
Am avut o chestie acum ceva timp, dar acum suntem oameni diferiţi.
Credeam că putem avea o noapte distractivă în Dublin
şi că putem să uităm de muncă şi doar să ne distrăm. Dar eu...
Poate nu-i posibil.
Pentru Dumnezeu!
Ce e?
Hai să nu încheiem aşa.
Măcar, am avut o seară interesantă până s-o iau eu razna.
Încă o băutură?
- Bine, dacă-mi faci rost de taxi. - Promit că nu vei fi dezamăgită.
- Bine. - Cred.
- Pe aici îţi petreci tu timpul? - E un loc la fel de bun ca altul.
Am trecut pe lângă 50 de baruri să venim până aici.
Cred că-mi iei sfatul de-aţi schimba orientarea.
Ascultă, mă întorc imediat.
Dacă nu-s acasă în 30 de minute, s-a zis cu relaţia mea.
Îţi sunt dator vândut.
De fapt îi eşti dator lui Julie, acea minoră de la bar.
Ne-a găsit loc în ultimul moment.
- Ai luat contrabasul? - Nu-s aici?
- Staţi aici de mult? - Ce?
- Staţi aici de mult? - De cinci minute.
- Cineva... - Nu, le-am adus noi.
Staţi la o bere?
Fac eu cinste.
Bine.
Şi ultimii concurenţi
pentru "Trofeul Talentului" aducând anii 50 la viaţă,
fără folosul viagrei, uraţi-i bun venit trupei "The Nighlinks."
Salutare tuturor. Această piesă este despre dragoste şi tot ce ţine de ea.
Cântă cu noi dacă ştii versurile. Vorbesc cu tine, Alice.
- Nu. - Da.
Nu-mi amintesc versurile.
- Bravo, Alan! - Bravo, Alan!
Există mereu săptămâna viitoare.
Nici măcar n-am s-o spun.
Suntem prietenii tăi. O să te susţinem indiferent de decizie.
Dar dacă nu i-o tragi acestei fete, ne dezamăgeşti pe toţi.
- Băieţi... - Ca să ştii şi tu,
nu-mi place să vorbesc aşa dar cred că acum sunt obligat.
Nu doar pe mine mă dezamăgeşti. Nu doar pe mine, taică-tu sau Jimi.
Nu mă deranjează. Pot suporta consecinţele.
Nu-i momentul să devii un papă-lapte,
căutând melodii despre cum berea îţi face stomacul să chiorăie.
Prietene, e timpul să faci sex sălbatic cu această panteră.
- Despre ce vorbeşti? Eu... - Ce?
Nu mai ascult niciun sfat de la tine.
Mereu ai spus că pentru a agăţa o fată trebuie să o ignori.
- Da, să le faci să vină la tine. - E o mişcare clasică.
Patru ani în facultate, n-au venit niciodată.
Isuse! Am înnebunit?
Cine o să urmeze pe cineva care corectează mereu?
Măcar eu am avut o scuză. Care-i a ta?
Am făcut o mişcare. Nu s-a întâmplat nimic.
Şi are un iubit. Punct.
Un spectacol minunat. O să luăm noi echipamentul.
- Mersi, tată. - Ne vedem acasă.
Baftă.
N-am fost niciodată aici, aşa-i? Totuşi, bună bere.
Sigur nu te putem convinge să ni te alături?
Am să fiu un membru de onoare.
A fost minunat să ştii. Chiar a fost. Eşti...
- Am spus ceva greşit? - Aşa face el.
Bun, am plecat.
Va trebui să merg să dorm ca să-mi revin.
Să fii cuminte.
- O altă noapte plictisitoare în Dublin. - Ca de obicei.
- Cred c-ai avut dreptate. - Despre ce?
Hank Williams. Asta a fost melodia ce mi-ai cântat-o, nu?
Nu vreau să-ţi spun, ţi-am spus eu.
Dumnezeule. Eşti plin de sclipici!
- Nu, nu-s. - Eşti.
Te-ai sărutat cu vreo regină de pe-aici?
Asta am primit.
A fost minunat. Ziua Îndrăgostiţilor într-un bar de poponari. Dramă!
- Şi tu ai fost grozavă. - Mersi.
Ce faceţi acum?
Pentru că-i o petrecere în Northside şi e criminală.
- Ai un zbor de prins dimineaţa. - Da şi e trecut de oră de culcare.
Isuse, câţi ani aveţi?
Ce studiaţi?
Inginerie.
Trebuie să fie interesant.
Nu chiar.
Abia aşteptaţi absolvirea, nu-i aşa?
Nu. Nu chiar.
Fără slujbe.
Probabil va trebui să emigrăm.
Ce-ai spus că-i în bong?
- Ce-ai spus că-i bong? - Haşiş.
E tare. Nu avem haşiş acasă. De obicei e iarbă.
Iarba-i clasică.
Marfă bună.
Chiar trebuie să veniţi la aniversarea mea de 21 de ani.
- Eşti născută în anii 90? - Normal.
- Tu? - În 83.
- Asta-i înainte de tot. - Nu-i înainte de tot.
Care-i treaba cu femeia ta? Sunteţi o chestie sau...
Da, de fapt suntem. Doar că acum am făcut o pauză.
Cât de lungă?
8 ani.
Ce? A făcut pe tine sau ceva asemănător?
- Da. - Glumeşte.
Da, dar m-ai convins că vei veni înapoi, şi te-am crezut chiar dacă nu trebuia.
Şi apoi, te-ai răzgândit în ultimul moment.
Eşti nervoasă că nu m-am întors?
Nu-s nervoasă. Cred că tu vrei să fiu nervoasă.
De ce-aş vrea să fii nervoasă?
Nu ştiu.
Am să merg şi-am să mă distrez. Aşa că... baftă.
- De unde vine asta? - De unde...
Alan, dacă nu eşti fericit unde eşti acum,
ar trebui să faci ceva cu privire la asta.
E uşor de spus, Alice. Pari s-o duci bine.
Pe bune? Cum e-n franceză pentru, "n-avem nevoie de desenele tale"?
Ce vrei să spui?
Nici eu nu ştiam până acum seara.
Crezi că sunt o idioată.
Nu, chiar deloc.
Doamne, arătăm ca nişte cretini.
Cred ca desenele tale sunt minunate, Alice.
Am avut două.
- Două? - Două.
- Două ce? - Servicii. În ultimele 18 luni.
Şi acum sunt...
Drogată!
Eşti bine?
Păzea, sunt curcanii!
Ascunde marfa.
- Dumnezeule! - Ce faci?
Alice!
Alan, am de prins un avion. N-am să stau noaptea în închisoare.
Închisoare? N-o să fim învinuiţi pentru nimic.
Nu-i în siguranţă!
Cred că haşişul te face puţin paranoică.
- Ce naiba? - E speriată. Poliţia-i aici.
- Ce? - Dacă vom da un test antidrog?
Cum e închisoarea irlandeză? N-am văzut una, nici măcar la televizor!
De ce? E ceva...
Te pun să dansezi dansuri irlandeze? Pentru că nu pot dansa!
Nu pot dansa deloc! Ce ascundeţi?
- Calmează-te! - Sunt calmă!
Ai încredere în mine?
Unu, doi, trei.
Poate dacă ţi-ai arăta piciorul.
Da. Aş putea să-mi arăt şi pieptul dar aş cauza un accident.
Eventul vom ajunge acasă.
Dacă te consolează cu ceva...
Sunt sigur că acum e timpul ca lucrurile să nu funcţioneze.
Crezi?
Cine vrea să aibe de-a face cu aşa ceva când ai 40 de ani?
Adică, ai 40 de ani... vârsta asta are problemele ei.
Am stat în faţa altarului.
Eşec total.
Am fost distrus,
dar e mai bine acum decât să mă despart de ea peste 20 de ani.
Şi contrazicându-mă cine are albumul lui Lonnie Donegan.
E minunat.
Da.
Trebuia să ştiu că Wendy nu-i de păstrat.
Am ales momentul potrivit s-o dăm în bară, asta vreau să spun.
Aşa-i.
O parte din mine a crezut mereu c-ai găsit pe cineva
şi că stagiatura a fost doar o muşamalizare.
Chiar am fost speriat.
Familia mi-a fost aici. Prietenii.
Cariera...
Poate a trecut un an...
ca să pot uita de tine şi să mă gândesc la altcineva.
La fel şi aici.
Te-ai văzut?
Nu spun că n-am recuperat după aceea.
Nu învăţăm nimic din succes.
- Pentru eşec. - Absolut.
- S-a terminat turul Dublinului? - Dacă vrei.
Şi dacă nu vreau?
Ştiu eu un loc.
- Îţi ajunge? - Da. Ţie?
Da, sunt bine.
Nu pot să cred că n-ai auzit până acum de aşa ceva.
Am avut electricitate până acum. Aşa că...
- Isuse! - E prea cald?
Picioarele tale-s ca gheaţa!
Scuze.
Noapte bună.
Da, somn uşor.
De ce-i striată?
Aşa-i ea.
Bunică-mea a avut una asemănătoare.
Pare multă zarvă pentru o sticlă.
Alan.
Alice! La ce oră ai avionul?
La ce oră ai avionul?
- Ce? - La ce oră ai avionul?
Băga-mi-aş!
Cred c-ar trebui să fim obişnuiţi să ne luăm adio acum.
Da.
- Să ţinem legătura de data asta. - Cu siguranţă.
- Care-i numele ei? - Alice Rothmayer.
- Roth şi mai cum? - Rothmayer.
Bun, am un loc pentru tine, dar trebuie să mergi acum.
Şi gata cu distracţia.
Mersi.
- Cred că asta e. - Da.
Ai grijă de tine.
Şi tu.
Ţi-ai uitat paşaportul. Trebuie să mergi acum.
- Te pot duce eu. - Bine, mersi.
- Ia sacoul. - Nu, păstrează-l. Nici măcar nu-i al meu.
- Chiar trebuie să vii acum. - Bine.
Alice.
Mersi pentru o noapte minunată.
Pentru asta-s aici.
Prima întâlnire ce-am avut-o cu tatăl tău a fost un dezastru.
Singurul lucru despre care vorbea era câinele lui.
Peste câteva zile mă sună. Îi spun, "nu cred că mai pot face asta."
Îmi cere să-i acord încă o şansă. Ne-am întâlnit o săptămână mai târziu.
A observat data trecută nişte cărţi la mine-n geantă.
În acea săptămână, le-a cumpărat şi le-a citit.
Nu cred c-am mai vorbit despre câini din ziua aceea.
Poate o singură dată.
Niciodată nu poţi spune cum vor fi lucrurile. Nimeni nu ştie.
Dar o amintire bună merită ceva.
Da. Ştiu.
Rahat!
Sunt mândru de tine, copile.
De ce? De ce-o dau în bară mereu?
Pierzi când te opreşti să mai încerci.
Băga-mi-aş.
- Du-te acasă şi odihneşte-te. - Nu, e în regulă. E aglomerat.
E un ordin.
Îi filmezi?
Da.
E de păstrat.
Ultimul apel pentru zborul EI105 spre New York.
Zborul îşi închide porţile cu numărul 410.
Uite marele romancier.
Nu lucraţi astăzi?
Nu pot face faţă muncii după seara trecută.
De fapt, a mai rămas nişte bere în frigider.
Adu-mi şi mie, te rog?
A plecat Alice fără probleme?
Da.
Asta nu-i a mea. Ştii ce bere-mi place.
- Doamne, vă uitaţi la voi? - Ce?
Nu toate femeile încearcă să-şi bată joc de voi de fiecare dată, bine?
Unele, poate, dar sunt şi de treabă.
O dată am muşcat-o, a doua oară nu încerc.
Joe, soţia ta a plecat pentru că eşti genul de om
care poate să cânte cu fundul melodia serialului tău favorit
şi n-a fost de ajuns pentru ea. Îmi pare rău, dar e adevărat.
E dureros, dar dacă nu riscaţi, nu câştigaţi. Trebuie să riscaţi.
Nu puteţi renunţa.
A fost cam dur.
- Ce faci? - Ce ţi se pare că fac?
- Alan, asta-i o nebunie. - Da, ştiu.
- Dar dacă nu se întâmplă nimic? - Atunci voi avea ce povesti.
E un drum lung.
Am să te anunţ când aterizez.
Scuze, Joe, din nou.
A fost melodia din "Frasier."
Nu-i uşor să beşeşti de la omletă şi salată.
- Poftim, ia nişte bani. - Tată, mi-ai dat destul.
Gândeşte-te ca la o asigurare.
E mereu o cameră pentru tine aici.
Sper să reuşeşti.
Trebuie să mă întorc.
Nu trebuie să rămân aici.
Traducerea şi adaptarea Richard Nasta @ RoSA pentru www.rosa-t