În casă diseară, stau sub plăpumioară
În patul meu de-odinioară
Închizând ochii şi numărând până la trei
Lângă mine aş vrea ca tu să fii
Anul trecut, când mâinile-mi îngheţau
Tu cu căldură le sărutai
Aşa că dă-mi o pereche călduroasă de mănuşi
Una rezistentă, te rog frumos
Ceva ce mă va ajuta să trec
De singurătatea Ajunului
M-am îndrăgostit nebuneşte de tine
Fără să mă mai gândesc la mine
Aşa că dă-mi o pereche călduroasă de mănuşi
Una rezistentă, te rog frumos
Una să-mi amintească de tine
Şterge lacrimile din jurul ochilor mei
Prefă-te că încă vezi dragoste în ei
Aş vrea să fii aici cu mine...
- Neaţa, Kathy. - Neaţa, Graham.
- Cum a fost plimbarea? - Minunată.
Îmi place să mă plimb cu bicicleta pe vremea asta.
Ce-i în cutie?
Şi te rog spune-mi că-i ceea ce cred eu.
Am făcut prima serie de prăjituri de Crăciun noaptea trecută.
Da! Cea mai bună şefă.
Când te-ai săturat, să verificăm livrările de ieri,
până nu dau buzna clienţii.
Lucrurile vor reveni la normal.
E sezonul cumpărăturilor.
Crăciunul e în două săptămâni.
Suntem la jumătatea sezonului.
Cei ce se plimbă cu bicicleta cumpăra în ultimul moment.
E primul tău Crăciun. Vei vedea.
- E şi al tău. - Ca vânzător.
Cumpăr în ultimul moment, e cea mai bună idee.
Ai grijă să verifici frânele la biciclete.
Biciclete de vis.
- Ce faci la prânz? - N-am planuri.
Super. Eşti a mea atunci.
Am să te iau la prânz, bine?
- Graham, poţi să stai în locul meu? - Desigur, şefa.
S-a făcut.
Super.
Ne vedem atunci. Pa.
Neaţa.
Bună dimineaţa.
- Ai convins-o? - Încă nu.
Traducerea şi adaptarea Richard Nasta @ SFZ Team
Mario.
- La naiba, credeam că-i un client. - Cine spune că nu sunt unul?
Când ai mers ultima oară cu bicicleta?
Fii drăguţă. Vin cu daruri.
Dulciuri, şi soţia a făcut tort de fructe.
Oamenii chiar fac aşa ceva?
Mulţumesc, Mario. Ia o prăjitură.
- Îţi ador prăjiturile. - Da. Sunt grozave, Kathy.
- Afacerile merg tot prost? - Aşa şi-aşa.
- Poate te-ai răzgândit la... - N-am să-ţi vând chiria, Mario.
Bine. Nu doare să întreb.
Mersi pentru prăjitură. Bucură-te de tort.
Mersi, Mario.
Crăciun fericit.
- De ce conduci maşina lui Ben? - Trebuie să mă ocup de ceva.
Nu pot să cred că suntem bombardaţi de Regina Carla anul ăsta.
Ştiu.
Dacă nu-i o broşură, e un mail.
Adică, de ce i-ar cumpăra prăjiturile când le pot avea pe ale tale?
- Faci prăjituri anul ăsta, nu? - Am început deja.
- Eşti următoarea pe listă. - Super.
- N-ai spus nimic de-un brad de Crăciun. - Durează doar un minut.
- Nu anul ăsta. - Poate găseşti ceva ce-ţi place.
N-am să-mi pun un brad.
Îmi pare rău.
Dar eu tot am nevoie de unul.
Avem brad Fraser şi brad Douglas.
Fraserul are o retenţie a acelor, iar bradul Douglas are o aromă mai plăcută.
Bradul cu tentă albastră.
Are o formă piramidală dinamică şi vine cu-n bonus,
poţi să-l replantezi după Crăciun.
Ce crezi?
Ace, arome, replantare?
Cred că voi merge în magazinul de cadouri.
Nu pot decide singură!
Te voi ajuta eu să te decizi.
Poţi să-mi spui opinia ta?
- Îmi cer scuze. Te-am speriat? - Nu. Eu doar...
E cel mai vândut produs. "Lumânare cu scorţişoară."
- E drăguţă, nu-i aşa? - E minunată.
Spune-mi ce crezi despre asta?
E groaznică, nu?
Dacă dai şi-o mască de gaze pe lângă ea, nu.
Îi spun "focul de iarnă."
Însă e făcută din cauciucuri vechi şi păr de păpuşi.
Crede-mă.
Sora mea şi păpuşile ei nu se înţeleg.
- Tim Pierce. Proprietarul. - Kathy Howard.
Magazinul e nou.
Profitul de pe urma brazilor nu-i aşa de mare pentru cei ca mine,
aşa că mă uit după orice oportunitate de-a face un ban în plus.
Crede-mă, ştiu.
E greu să concurezi cu magazinele mari. Ne omoară.
- De ce? Tu cu ce te ocupi? - Biciclete de vis, de pe strada Elm?
Sigur, ştiu!
Am fost la marea deschidere în ianuarie, împreună cu alte sute de oameni.
Am avut o discuţie plăcută cu patronul, părea un tip de treabă.
Scott. A fost soţul meu.
Voi doi...
- A murit, la o lună după deschidere. - Îmi pare rău.
Lăsând subiectul la o parte, ce crezi de formă?
Drăguţă şi demodată, sau colecţionară?
De fapt, îmi place.
E nonconformistă, diferită.
- Prea aglomerată. - Trebuia să rămân cu brazii.
Mă ştiu la brazi.
- Cauţi un brad, Kathy Howard? - Nu anul ăsta, dar prietena mea caută.
E acolo cu Conoor?
E puştiul care a memorat pagina despre brazi de pe Wikipedia?
El e.
Probabil ar trebui s-o salvăm.
- E totul bine acolo? - Da.
- Aici? - Da.
Bun.
Siguri poţi să-l duci în casă şi să-l şi aranjezi?
Da.
- Kathy mă va ajuta. - Suna dacă nu vă descurcaţi.
Livrarea şi instalarea e gratis.
Şi, Kathy, mulţumesc pentru sfat.
Asigură-te că te întorci în caz că doreşti un brad.
Aveţi grijă de voi.
"Sfat?"
- Mi-a cerut un sfat. - Haide, spune-mi tot.
Jenna... să mergem.
Salut, Ben!
Uite ce-am luat.
- Bună, doamnelor, frumos brad. - Da.
Poţi să-l duci înăuntru când ai timp, te rog?
Mersi.
- Arată bine. - Mersi.
Defineşte "flirt."
- Te rog, ştii cum arată flirtul. - N-a flirtat.
Am vorbit despre nesiguranţa afacerilor mici...
Expunerea cadourilor, şi Scott.
Ai vorbit despre Scott? Niciodată nu vorbeşti despre Scott.
Astăzi am vorbit.
- Ce-ai spus? - Bradul e aranjat.
Hai să plecăm de aici şi să mâncăm ceva.
Bine, fie, nu-mi spune. Haide.
- Unde mergem? - Vino cu mine.
Ai planificat totul?
Nu şi partea în care "Tim îţi cere sfatul."
- A fost o întâmplare fericită. - N-a fost nimic.
Am avut o conversaţie cu un bărbat la magazinul lui, punct.
Bine.
Nu mă încurajezi să-mi dau întâlniri, nu?
- Nu neapărat. - N-a trecut nici măcar un an, Jenna.
Nu-s nici măcar aproape de-a fi pregătită să mă întâlnesc cu cineva,
mai ales acum de Crăciun.
Scott a iubit Crăciunul foarte mult.
Mamă... tată.
- A stricat ceva? - Nu, a fost fantastic.
De fapt, am să-l păstrez tot sezonul. Te iau dimineaţă la ora 9:00.
Nu rămâi la cină?
- Chiftelele bunicii. - Chiftelele bunicii?
Pe bune? E tentant...
Miros bine.
Trebuie să mă întorc la teren.
- Eşti liber sâmbătă? Avem invitaţi. - Cum o cheamă?
Ţi-am spus c-o să-şi dea seama.
Lauren.
A început să lucreze în biroul mamei.
Apreciez tenacitatea faptului că încerci să mă repari, pe bune,
dar nu-s pe piaţă.
Eşti egoist.
Pentru că eşti un bărbat minunat, şi acolo e femeie minunată ce te aşteaptă.
Minunat. Atunci nu trebuie să intervii, şi o voi întâlni la momentul potrivit.
La 9 fix. Noapte bună, Dale.
- Când închei contractul? - La sfârşitul săptămânii.
Îţi ţin pumnii.
Kathy, tatăl tău aici.
Te verificam iar cu privire la Crăciun.
Eu şi mama ta am vrea cu drag să vii aici dacă poţi.
Dacă eşti prea ocupată, înţelegem, dar gândeşte-te, bine?
Suntem la un zbor distanţă.
Sper că eşti bine. Te iubim, dragă.
Kathy?
Tim.
- Eşti aici să patinezi? - Doar ce-am terminat.
- Te-a lăsat cineva în secret. - Ce secret?
Dacă vii destul de devreme, întregul loc e doar al tău.
La naiba.
Credeam că-i mica mea descoperire.
Şi acum mergi cu bicicleta? Participi la triatlon?
Nu, îmi place să merg cu bicicleta.
Curând se va face frig.
Da. Ador acest patinoar. Vin aici de fiecare dată când pot.
Eu doar ce m-am reapucat de patinat. A trecut o perioadă.
- Mă bucur că te-ai reapucat. - Şi eu.
- Mă linişteşte. - Te înţeleg.
- Distracţie. - Da.
Pot să te întreb ceva, însă vreau să ştii că nu-i treaba mea, bine?
Întreabă.
De ce fără brad anul ăsta?
Ornamentele erau foarte importante pentru mine şi Scott,
de când am început să ne vedem la facultate.
De fiecare Crăciun, ne făceam unul cadou,
comemorând ceva ce-am făcut acel an sau speram să facem.
Am strâns o grozavă colecţie de-a lungul anilor.
Şi...
Acest an, eu...
Nu rezist să le văd din nou.
"Amintiri pe crengi."
Aşa le spune mama ornamentelor.
Şi uneori... Nu vrei să-ţi aminteşti.
Totuşi, sunt alte moduri de-aţi împodobi bradul de Crăciun fără ornamente.
Ai lumini, beteală, popcorn...
- Vrei doar să-mi vinzi un brad. - Chiar sunt atât de transparent?
- Ai grijă de tine. - Şi tu.
Peste alb covor, Într-o sanie uşor
Alunecam zburăm, Râdem şi cântam...
Sună clopoţei ah ce bine e, Să râzi să cânţi voios pe drum...
- Puteai să laşi o prăjitură. - Serveşte-te. Sunt destule.
Bun.
- Ce-ţi trebuie? - Sclipici argintiu
- Cred că-i acolo. - Acolo?
- Nu, nu-s aici. - Eşti sigură?
Da, foarte sigură.
Poate că-i în spatele unei sticle. Lasă-mă să văd.
Nu.
De ce? Ce e? De ce te comporţi aşa?
E vreun şoarece acolo? Am şoareci?
- Nu. Nu ai şoareci. - Lasă-mă să mă uit.
Eşti bine?
A avut un gust teribil, nu?
Din contră.
A fost un vizionar.
A ştiut că urmează petrecerea puloverelor urâte.
A fost o mişcare anticipată.
O voi arunca.
De ce nu îl porţi la petrecerea puloverelor urâte?
Nu, Jenna.
Nu am să port ceva ce mi-a dat Scott doar să râdă de mine.
Ai dreptate. Normal că nu.
Ce-i cu mine?
- Dar vii la petrecere? - Am de gând.
Foarte încurajator.
Încerc să nu urăsc Crăciunul anul ăsta. Chiar încerc.
Ştiu că încerci.
Şi ştiu că pot fi cam insistentă uneori.
Bine, tot timpul.
Vreau doar să fii deschisă posibilităţii de-a, ştii tu.
Ţine lumina de pe verandă aprinsă.
Îţi aminteşti când îmi spuneai?
Ai spus că n-ai lăsat-o niciodată aprinsă decât după ce l-ai întâlnit pe Scott.
Acel om a fost incredibil. Se putea împiedica de-un fir de iarbă.
Aşa că lasă lumina aprinsă, pentru el şi pentru tine.
N-ar fi vrut ca tu să stai pe întuneric.
Nu contează dacă am fiecare lumină aprinsă. Tot singură sunt.
Ben adoră prăjiturile tale atât de mult, mă avantajează că-s prietena ta.
Ar putea fi singurul lucru care ne ţine împreună.
- Mersi că mi-ai ţinut companie. - Oricând.
Avem brad Fraser şi brad Douglas.
Cel Fraser are o retenţie la ace, iar aroma bradului Douglas e mai plăcută.
Şi mai avem cel albastru...
- Maestre, unde-i şeful tău? - În magazinul de cadouri.
Continuă.
Bradul albastru are o formă piramidală dinamică şi vine cu o caracteristică...
Bine ai revenit.
- Drăguţ magazin. - Încerc.
Am nevoie de-un alt brad.
S-a întâmplat ceva cu cel ce l-ai cumpărat?
Nu.
- Tim! Cum ai făcut rost de... - Jenna.
A spus că eşti prea politicoasă să refuzi un brad
dacă-l duc până la tine acasă şi dacă par extrem de obosit.
Ce zi. Sunt frânt.
- Eşti un actor groaznic. - Da, dar am un brad frumos.
Bradul Douglas.
Ai lumini? Te-aş putea ajuta să-l aranjezi.
E în regulă.
Ce crezi?
- Poate ar trebui să-l duci înapoi. - Nu pot. Nu se returnează şi e un dar.
- Nu-i bine să înapoiezi un cadou. - Nu pot accepta un cadou de la tine.
Nu-i de la mine, e de la Jenna.
Când o să-l împodobeşti, spune-mi cum va arăta asta în el.
Am avut unul când am fost copil.
A fost ornamentul favorit al familiei, era primul obiect ce-l puneam în brad.
Pentru mine, a fost startul oficial al Crăciunului.
E frumos. Mulţumesc.
Pot să te servesc cu o ceaşcă de cafea sau cu altceva?
Nu, mulţumesc, dar... Trebuie să merg.
Ţi l-am pus eu în apă.
Un litru de apă rece în fiecare dimineaţă, şi va rămâne proaspăt toată ziua.
Bradul va trăi în continuare, chiar dacă a fost tăiat.
Mă voi descurca.
Crăciun Fericit.
Nu-i bine, Kathy. Nu-i bine deloc.
Speram ca luna decembrie să ies pe plus, dar se pare că nu se poate.
Fără o creştere mare în vânzări, vei ajunge să dai faliment.
Nici nu m-am atins de creditul bancar.
Şi, ca contabila ta, îţi sugerez cu tărie nici să nu te atingi de ei.
Ştiu cât însemna acest magazin pentru Scott.
Însemna totul pentru el.
Pe bune? După mine, tu contai.
Dar, da, bicicletele de vis a fost mereu proiectul său.
Întrebarea e, e şi al tău?
Nu contează. Trebuie să-l ţin deschis pentru Scott.
Dar el nu ar fi vrut asta, dacă ţie nu-ţi place.
De ce toată lumea presupune ce şi ce nu ar fi vrut Scott pentru mine?
Pentru că l-am cunoscut şi-am ştiut cât de mult te iubeşte.
Îmi pare rău, am o altă programare.
Ştiu. Mulţumesc c-ai venit.
Presupun că Mario e încă interesat să-ţi preia chiria.
Da.
Moare să-şi mărească imperiul.
Dacă poţi negocia cu cap şi lichidezi tot la preţul corect,
vei ieşi de aici pe plus.
- Şi ce voi face? - Ceva ce te pasionează.
Greşeşti, Eve. Bicicletele de vis e şi pasiunea mea.
- Voi trece cumva peste impas. - Bine.
Tot ce pot face e să te sfătuiesc. Sunt aici pentru orice nevoi ai avea.
Mulţumesc.
Eve.
- Graham, sărbători fericite. - Asemenea.
Scuze c-a durat atât. A fost foarte aglomerat.
Cumpărături de Crăciun. Cafea decofeinizată, foarte fierbinte.
Mulţumesc.
- Eşti bine? - Da.
Încerc, dragule.
Chiar încerc.
Scuzaţi-mă, faceţi loc.
Poftim.
- Scuză-mă! Mă puteţi ajuta? - Vin într-o secundă.
Cel albastru e un brad frumos.
A fost totul în regulă?
Şi cele două...
Bun...
Aşa.
Costă 47 de dolari, te rog.
- Poţi să te grăbeşti te rog? - Da, desigur, scuze.
Doriţi o prăjitură cât timp aşteptaţi? Ciocolată, vanilie, turtă dulce?
Să vă fie de bine.
- Dar tu, doreşti una? - Ador turtele.
Poftim. E din partea casei.
Poftim.
- Haide, încă una. Nu voi spune. - Mersi.
- Pot să cumpăr să-i duc soţiei mele? - Nu, îmi pare rău.
Păcat. Mersi încă o dată.
- Să ai un Crăciun minunat. - Şi voi.
Pentru un motiv anume, toţi au ales astăzi să-şi cumpere bradul de Crăciun.
- Am fost depăşit dar tu ai salvat ziua. - Prăjiturile au făcut-o.
- Erau pentru tine. - Pentru mine?
Ai livrat bradul personal, aşa că primeşti un mulţumesc personal.
Nu-i corect. Vorbesc serios... sunt prea bune.
M-ai făcut să nu-mi mai placă altă prăjitură înafară de ale tale.
Ai un ingredient secret, nu? Ceva bizar ce n-ar ghici nimeni.
Sunt câteva surprize acolo. Ai pus iaurt?
Mama mea pune iaurt în totul.
- Cred că nu eşti un bucătar. - Nici mama mea nu e.
Dar acel om a văzut ceva. Te-ai gândit să le vinzi?
- M-am gândit la asta. - Bine ai făcut.
- Sunt bune. Foarte bune. - Mersi.
Am vrut să te întreb, de ce nu porţi mănuşi?
Port. Dar le pierd. Se întâmplă în fiecare iarnă.
Pierd cam patru perechi.
- E... patetic. - Ştiu.
Da.
Păcat.
Nu, nu-ţi face griji. Doar simte-te mai bine.
Bine. Da, şi tu.
- Connor are probleme cu burta. - Sper că nu-i nimic serios.
Cred c-a mâncat prea multe dulciuri.
- Ce-s cu toţi brazii? - Am nişte livrări de făcut.
Cele mai trădătoare cuvinte din limba engleză "livrare gratuită."
Dar nu-i nimic gratis. Costă timp, benzină, răbdare...
Atunci de ce le oferi?
Pentru că toate firmele mari o fac, şi acum o fac singur fără Connor.
- M-am gândit că... - Trebuie să mă întorc la lucru.
Şi eu.
Dar livrarea brazilor de Crăciun trece foarte repede în doi.
E un alt act? Mă vei face să mă simt vinovată dacă nu vin?
M-am gândit c-ar fi drăguţ să ne ajutăm reciproc.
Discursul "toţi pentru unul." Nu ai ruşine.
A funcţionat?
- Ai GPS? - Cu ăla te ocupi tu.
Bine.
La stânga pe Avalon, două străzi pe Lyon, iar o iei la stânga,
şi casa va fi la jumătatea străzii.
- Eşti mult mai pricepută decât mine. - Cine-i acum patetic?
Nu râde. Am citit un articol cum că Einstein se pierdea
dacă mergea mai mult de câteva străzi distanţă de casa lui.
Dar avea alte calităţi, "relativ" vorbind.
Scuze.
Bine.
Am un simţ al direcţiei prost. Primesc puncte bonus c-am recunoscut?
Sigur.
Eşti primul bărbat pe care l-am văzut să recunoască.
La următorul semafor spre Avalon.
Va trebui s-o iei la stânga, Einstein.
Am avut dreptate, a meritat să vii?
Absolut.
Ştii acel bătrânel adorabil cu beteala atârnată?
- Are 92 de ani. - E Dan Missilden.
Obişnuia să fie profesor de istorie.
Încă ar putea să fie. E mai aprig decât mine.
Vede şi foarte bine. Mi-a spus de două ori cât de frumoasă eşti,
şi-am fost de acord de fiecare dată.
Aş lua complimentul mai în serios dacă nu te vedeam flirtând
cu acea bătrânică drăguţă ce purta halatul de pluş.
Acea doamnă în halat a pus ochii pe mine acum trei ani.
Are gusturi bune.
- Mulţumesc foarte mult. - Mă refeream la halat.
Bine, să mergem.
A fost una bună.
Apartamentul 632.
- Etajul şase. - Floare la ureche.
Odată am urcat cinci etaje cu doi brazi. Nimic nu-mi strică dispoziţia sărbătorii.
Am observat.
- Iei în serios meseria ta. - Da. De când aveam opt ani.
Am citit o carte despre un brad ce dorea să fie un brad de Crăciun frumos.
A fost vorba de creştere şi credinţă, şi de nerenunţarea visurilor tale,
şi chiar dacă aveam opt ani, ştiam că ăla-i spiritul Crăciunului.
Nu crezi că-i puţin exagerat? Aşteptările ireale?
Te-ai gândit la asta?
N-ai citit niciodată "cel mai slab brad."
Ai spus-o chiar tu, e pentru copii.
Cu toţii suntem copii de Crăciun.
Trebuie să renunţi la tot şi să te concentrezi pe distracţie.
Nu mai trage de timp. Mai avem trei etaje.
Chiar şi cel mai bun bucătar trebuie să fie organizat,
aşa că trebuie să te asiguri că ai toate ingredientele la îndemână
şi citeşte reţeta la început la sfârşit înainte să faci ceva.
Vreau ca totul să fie perfect. Vin părinţii lui aici.
- E primul vostru Crăciun împreună? - Da.
- Ne-am căsătorit în iunie. - Sunteţi îndrăgostiţi.
Te descurci de minune.
- Dragă, e drept? - Da.
- Super. - Bun.
Ce brad minunat.
Aş vrea să pun pe el mai mult decât cateva ornamente,
dar stăm slab cu banii.
Orice-ai pune pe el va fi frumos.
Nu contează cum arată ornamentele, contează ceea ce semnifică.
- Pot să-ţi arăt ceva? - Desigur.
Spune-mi ce crezi. Pentru primul Crăciun împreună.
Am luat unul pentru noi şi unul pentru părinţii noştri.
Prea siropos?
E perfect.
Miros a brad de Crăciun.
Am ace în ciorapi şi nu ştiu cum au ajuns acolo.
Mai bine plec.
Ultima oprire, cuplul proaspăt căsătorit.
Nu cred c-a fost uşor pentru tine, şi totuşi te-ai descurcat, foarte bine.
Am oferit ajutor.
Nu, ai sărbătorit Crăciunul, în ciuda tuturor lucrurilor pierdute.
Nici nu-mi pot da seama cât de mare e pierderea pentru tine.
- Ne vedem la patinoar? - Da, ne vedem.
Unchiule Tim, eşti gata să testăm noul aparat?
Dă-i drumul! - Pregătit, fii gata, ninsoare!
Ador Crăciunul!
Aveţi 23 de mesaje noi.
Şi are aceste buzunare laterale...
Scuză-mă.
Biciclete de vis.
Bună, Tim. Vorbeşti serios?
Bine, mulţumesc.
Ţi-am spus c-ar trebui să le vindem.
Doar astea le am. Le-am făcut pentru biserică.
Din fericire, nu le-ai livrat încă. Telefonul nu s-a oprit din sunat.
Astea sunt ca vândute.
- Totul datorită prăjiturilor servite aici? - Da.
Ţi-am spus cât de bune sunt.
Poţi să mai faci? Am să pun un stand aici, şi vei putea să faci nişte bani.
"Să fac bani." Ce concept.
- Un moş drăguţ. - Da...
Am vrut să-l pun în sufragerie, dar Jenna a spus că nu-i destul loc.
- Ori el ori eu. - Cred c-ai făcut alegerea corectă.
- Arăţi groaznic stând singur afară. - Bună observaţie.
- E înăuntru undeva. - Bine.
De unde ai luat toate minunăţiile astea?
- De la "39" din centru. - Le ador produsele.
- Cutiile, a fost ideea lui Tim? - A mea.
Dacă din vorbă-n vorbă am ajuns aşa, gândeşte-te dacă aş avea şi prezentare.
Ce plănuieşti să faci cu ele?
M-am gândit că poate aş pune sclipici şi apoi să le stropesc cu ulei de cuişoare.
- Să emane cât mai multe mirosuri. - E o idee genială.
Sau folosim conuri metalice? Sunt mai lucioase.
Însă ador sclipiciul, doar că se ia peste tot.
Am putea vopsi conurile adevărate în aur. Ce zici?
- Cred că eşti pusă pe treabă. - Da. Trebuie să fac nişte bani.
- Nu, cred că se petrece altceva aici. - Cum ar fi?
- Poate încerci să-l impresionezi pe Tim. - Da, să vând mai multe prăjituri.
Nu, nu vânzătorul, bărbatul.
Cred că eşti prea agitată şi speriată să te îmbraci singură pentru el,
aşa că faci aceste cutii drăguţe, sperând să observe.
Nu sunt doar decoraţii. Sunt parfumate, rujate, înroşite.
- Nu fii prostuţă. - E un băiat drăguţ, Kathy.
- E în regulă dacă-l placi. - Normal că-l plac.
- Ştii la ce mă refer. - Iar eşti insistentă.
Nu, nu sunt. Tu eşti.
Să aveţi un Crăciun fantastic!
- Ce-i asta? - Nu vrei să ştii.
E un capac de toaletă muzical.
Cântă "Clopoţei, Clopoţei" când te aşezi pe el.
Vorbeşti serios?
Chiar crezi că oamenii vor să aude colinde în acel moment?
Am să-l pun undeva unde nimeni nu o să-l mai vadă.
Nu vreau să critic, dar e o mare dezorganizare aici.
Parcă aş umbla din nou prin dulapul lui Scott.
- Era dezordonat? - Era dezastru.
Sertarul cu ciorapi, biroul, dulapul lui era cel mai rău.
Nu puteai să găseşti nimic.
- Vă certaţi din cauza asta? - Nu, niciodată.
A avut atâtea calităţi, încât le-am ignorat pe cele rele.
A fost foarte norocos să fie iubit aşa.
M-a iubit şi el la fel. A fost un adevărat cadou.
Dar nu a luat acel cadou cu el. Dacă poţi iubi odată, poţi iubi din nou.
- Chiar crezi că-i atât de simplu? - Normal că nu.
Dacă ar fi atât de simplu, am fi îndrăgostiţi zilnic.
- Dar tu, ai fost vreodată căsătorit? - Aproape.
Numele ei a fost Rebecca.
După 3 ani de relaţie, a spus că n-o cunosc.
A avut dreptate, am crezut că-i devotată relaţiei şi viitorului nostru.
Se pare că viitorul ei a fost cu un avocat pe nume Luke ce l-a întâlnit la sală.
Da, a trecut un an şi uneori îi simt lipsa.
Dar... cred că atunci când iubeşti cu adevărat pe cineva, e greu să-l uiţi.
Dar apoi mă gândesc prin ce-ai trecut tu, şi eu...
Nici nu-mi pot imagina.
Unchiule Tim!
Am rămas fără... Am nevoie de... Am nevoie de sfoară.
În regulă.
Bun. Pa.
E superb.
Să sperăm că ne ajută să vindem câteva prăjituri.
Prăjituri... vreau.
Prăjitură!
Mersi.
Crăciun Fericit.
Am ceva pentru tine. Mănuşi!
Doamnele de la centru le-a tricotat, şi le-am cumpărat eu.
Îţi plac?
Nu-s drăguţe, şi apropo, uneori nu se potrivesc.
Atunci de ce le cumperi?
Nu doar că le cumpăr, dar mă prefac că le vând.
Doar ca doamnele să se simtă bine.
- Le dai bani pentru aceste vânzări false? - Desigur!
Vinzi ceva, te aştepţi la plată.
- Şi te costă aceste mănuşi groaznice? - Doar financiar.
- Sunt binecuvântat pe alte căi. - Mănuşi gratis?
Mai iau pânză, recipient pentru pomadă, şi ceva covor micuţ,
dar cred că-i o pătură mică.
Eşti un om de treabă, Tim Pierce. Cred că Rebecca a făcut o greşeală imensă.
Le voi purta cu mândrie.
Treci dimineaţă pe la mine. O să am nişte prăjituri gata.
Bine.
- Ai împodobit bradul? - Da.
Trebuie să-l văd.
Aceea a fost de la mine.
Ne-am zbătut să strângem bani pentru biciclete de vis,
şi acela a fost modul meu de-a spune "gândeşte pozitiv,
îngerii veghează asupra noastră."
- Şi cumva banii au venit. - Da.
Mi-a dat aia Crăciunul trecut, să mă anunţe.
Voi face prăjituri toată noaptea, în fiecare noapte
dacă mă ajută să-i ţin visul în viaţă.
De ce nu faci prăjituri toată noaptea, în fiecare noapte
să-ţi ţii visul tău în viaţă?
Ce vrei să spui?
Te-am auzit spunând că adori să faci prăjituri,
dar nu te-am auzit spunând că adori afacerea cu biciclete.
N-am spus asta deloc.
Era foarte meticulos cu ornamentele.
Le comanda cu luni în avans şi punea să fie livrate în Ajun.
Asta a fost ultimul Crăciun.
Ce înseamnă?
"Ţine lumina aprinsă."
- Am văzut c-ai pus fluturele. - Se potriveşte.
Da, aşa e.
Brazii lui Tim nu se deschid până nu zice Tim
şi Connor vine astăzi mai târziu.
Ai o oră liberă? Vreau să-ţi arăt ceva.
Sigur.
- Am ajuns? - Aproape.
Ţine ochii închişi.
- Tragi cu ochiul? Poţi vedea? - Nu, nu pot vedea nimic, promit.
Eşti gata? Deschide-ţi ochii.
E frumos.
- De aici cumperi brazii? - Da, dar ăsta-i ultimul an.
De ce?
Anul viitor, eu îi voi vinde. Am cumpărat această parcelă.
Ieri am încheiat contractul.
E terenul tău?
Haide, să-ţi prezint turul oficial "În jurul Crăciunului."
Am pus ochii pe acest loc de foarte mult timp.
Proprietarul era gata să se pensioneze, şi acum şase luni, a pensionat.
Credeam că afacerea brazilor de Crăciun e periculoasă.
Nu şi dacă tu eşti cel care-i creşte. E dovada recesiunii.
Nu contează cât de dificil e, toţi găsesc banii pentru un brad.
Dar visul meu e mult mai mare.
- Eşti bine? - Da.
Ai pierdut mănuşile ce ţi le-am dat?
Am uitat să le aduc.
Ai uitat să le aduci, pe bune?
Acolo, voi construi hambarul calului, şi-n spate va fi atelierul Moşului.
Şi pe această culme, am un loc unde poţi să-ţi faci propria ghirlandă.
Vreau ca "În jurul Crăciunului" să fie un an în jurul Crăciunului.
De asta îi spun "În jurul Crăciunului."
Sănii, Moş Crăciun, tot tacâmul.
Şi aici îţi vom vinde prăjiturile.
- Las-o mai moale. - Un bărbat poate visa, nu?
Haide.
Toate aceste lucruri au fost inspirate de "bradul cel slab"?
A fost mai mult de-atât.
Am încercat să fac de la zero, m-am angajat la birou,
am avut beneficii, opţiuni, şi toate lucrurile.
Ani de zile, am tărăgănat-o.
Am fost liber profesionist, am cumpărat hectarul de brazi.
Într-un fel, totul m-a condus la acest moment.
Am să creez ceva foarte special aici.
O experienţă unică.
Asta a vrut şi Scott, să creeze ceva special.
Şi tu ce vrei să creezi?
O afacere de prăjituri, dacă e să te ascult.
Fă asta atunci.
Pentru "În jurul Crăciunului..."
Ai dat cumva...
Pe bune?
Serios? Eşti pe cale să fii...
Ai grijă.
Bun.
Nu-i corect! Îmi îngheaţă mâinile!
Bun...
Poftim.
Le-ai avut la tine tot timpul?
În caz că-ţi pierzi cealaltă pereche.
Şi de ce nu mi le-ai dat?
Pentru că mi-a plăcut să te ţin de mână prea mult.
Mă mişc prea repede?
Nu.
- N-am fost pregătită pentru aşa ceva. - Nici eu.
De ce eu?
Datorită îngerului.
Ce înger?
Te-am urmărit în ziua în care ne-am întâlnit,
eram în pragul uşii când tu erai în magazin,
şi-ai văzut un îngeraş pe marginea mesei, l-ai ridicat cu grijă,
să nu cadă să se spargă.
Acel act simplu, acea bunătate, mi-a spus totul.
- Mai bine mă apuc de treabă. - Şi eu.
Ai grijă.
Poftim.
Mersi c-ai trecut. O sărbătoare minunată.
Şefa.
Mersi că mi-ai ţinut locul.
- Îmi pare rău c-am întârziat. - N-a fost greu.
- E primul client pe ziua de astăzi. - Un început promiţător.
Nu chiar, a cumpărat trei spiţe şi nişte petice.
Opt dolari.
Spune-mi ceva, Graham.
Te-ai gândit la ce vei face dacă bicicletele de vis s-ar închide?
Sigur. Ragbrai.
Ce-i aia?
E o cursă lungă prin Iowa.
Mereu am vrut să fac asta.
După asta, ce vei face?
Nu ştiu. Îmi caut de lucru, de ce?
Te-ai gândit să accepţi oferta lui Mario?
Eram doar curioasă.
Îmi pare rău, am închis...
- Tim. - Rebecca.
- Cum eşti? - Sunt bine.
Eşti aici în vacanţă?
Nu chiar. M-am mutat înapoi în oraş.
- Când? - Acum două săptămâni.
Stau cu soră-mea până îmi găsesc propriul loc.
- E cumva ciocolată caldă? - Da.
A mai rămas ceva?
De ce te-ai întors?
N-a mers treaba cu Luke.
- Îmi pare rău. - Da.
Se pare că are un mare defect. Nu-i tu.
Scuze.
Mi-am promis că nu voi vorbi despre asta, dar se pare că n-am reuşit.
Şi să ştii că am renunţat la sală.
Uite, Tim.
Ştiu că nu am nici un drept să intru aşa în viaţa ta,
mai ales după ce ţi-am făcut, dar...
Îmi lipseşti.
Foarte mult.
Am vrut doar să ştii asta.
Mereu ai vrut să ai un magazin de cadouri.
Mă bucur pentru tine.
Încă vinzi acele capace de toaletă cu "Clopoţei, Clopoţei"
ce te făceau să râzi atât de mult?
Am încercat, dar nu m-au ajutat deloc.
Sunt sigură.
Şi-am cumpărat acea parcelă de brazi pe care am pus ochii.
Tim, e grozav.
- În jurul Crăciunului, chiar îl vei face? - Da.
Mă bucur enorm pentru tine.
Cât timp vorbim, trebuie să întreb.
Te vezi cu cineva?
Nu chiar.
Poate.
Erai pe cale să închizi şi eu am dat buzna, aşa că te las.
Bine.
Se înţelege de la sine, dar...
Dacă acel "poate" nu merge... Anunţă-mă.
Ai grijă de tine, Tim.
Super. Bună poza.
Dumnezeule... Zâmbiţi!
Două pulovere urâte, e uimitor.
Bună treabă.
Urâţenia voastră.
- Ai venit! - Am fost nevoită.
Aparent, răposatul meu soţ era un vizionar,
aşa că a trebuit să păstrez tradiţia familiei.
Ai venit exact la timp să mă ajuţi cu astea.
- Bine, dar e ceva ce vreau să-ţi spun. - Spune-mi.
Uită-te aici.
Chiar trebuie?
M-am săturat să mă tot uit la ea.
Imaginează-ţi că nu-i aici.
Imaginează-ţi că-i o poză cu mine, şi în locul "regatului reginei Carla,"
scrie... "Prăjituri făcute de Kathy."
- Te gândeşti să intri în afacerea asta? - Da.
- E o idee proastă? - Nu...
E cea mai bună idee pe care am auzit-o!
Oamenilor par că le place prăjiturile mele şi mie îmi place să le gătesc...
Nu trebuie să-mi spui asta. Prăjiturile tale sunt uimitoare.
Dar...
Poţi face asta şi biciclete de vis?
Probabil că nu.
E ceva nemaipomenit!
E ceva la care m-am gândit. Nu m-am decis încă.
Bine. Da, desigur, dar totuşi...
Va trebui să-i mulţumeşti lui Tim, nu-i aşa?
Cred că da.
Mulţumesc.
Crăciun Fericit.
- Kathy! - Mario.
Ea e Eve Atkinson.
- Încântat. - Asemenea.
Eve e contabila mea.
Kathy îmi spune că eşti interesat să-i cumperi chiria.
Foarte interesat.
Şi ea e interesată s-o vândă, aşa că anunţă-ne când vrei să vorbim.
Ce zici de acum?
- Ai patinat azi dimineaţă? - Nu, astăzi nu.
- De ce nu? - Nu ştiu, pur şi simplu.
- Ce se petrece, unchiule Tim? - Nu se petrece nimic.
Ba da, se petrece. Îţi place de acea fată, Kathy.
Suntem...
Suntem doar prieteni.
În fine.
Dar de asta mergi să patinezi, şi azi dimineaţă n-ai fost şi eşti trist.
Aşa că ce se petrece?
- Ţi-o aminteşti pe iubita mea, Rebecca? - Da.
Nu te-a părăsit şi-a trecut mai departe?
S-a întors, şi aseară a venit la mine să mă viziteze.
- A fost trist s-o văd. - Înţeleg ce vrei să spui.
Mi-a plăcut de această fată. Darcy? E foarte sexy.
Am fost împreună o perioadă şi a fost minunat.
Şi apoi a început să mă ignore, şi eu am fost, "ce naiba faci?"
Dar apoi mi-a plăcut o altă fată. Nicole?
Şi-a fost foarte bine, până şi-a băgat nasul Darcy
ca şi cum ar fi interesată de mine din nou.
- Şi ce-ai făcut? - Încă încerc să-mi dau seama.
Femeile. Sunt atât de confuze.
Te cred.
- Am venit după prăjituri. - Hai şi ia-le.
Mersi.
- Cum a fost ziua ta? - Aglomerată.
Îmi trebuie mai multe prăjituri. Le-am vândut pe toate.
Super. Ştii, m-am gândit la idee magazinului de prăjituri,
şi poate că o să-ţi ascult sfatul.
E o idee minunată.
- Aş vrea să vorbim despre asta. - Desigur.
Ne-aş putea face o ceaşcă de cafea, sau...
Un pahar de vin?
De fapt, putem să reprogramăm? Sunt foarte obosit.
Desigur.
Te sun mâine seară să-ţi spun dacă mai am nevoie.
Bine. Aproape c-am uitat.
A venit o doamnă după un brad şi-a dat de prăjiturile tale.
Vrea să-i faci o serie întreagă pentru petrecerea de Ajun pe care o dă.
Super. Am s-o sun.
Vorbim mâine.
- Vei fi la patinoar dimineaţă? - Nu ştiu.
Vom vedea.
Connor a dormit mai mult. Va ieşi imediat.
Bine. Ce se petrece?
Connor a spus că Rebecca e în oraş.
- Da, e aici. - Şi?
Şi ce? Am văzut-o o dată.
- Ai de gând s-o mai vezi? - Nu ştiu.
Te rog n-o face.
Uite. Îmi place de Rebecca. Chiar îmi place.
Îmi amintesc ce frumoşi eraţi împreună, dar îmi amintesc ce devastat ai fost
şi cât timp a trebuit să fii fericit din nou.
A făcut o greşeală.
Şi eu nu vreau să te văd că faci încă una.
Sunt un băiat mare, Sarah.
Nu, nu eşti.
Eşti frăţiorul meu şi nu uita niciodată asta.
Sincer, nu...
Nu ştiu ce simt.
A fost bine s-o revăd şi nu pot nega asta.
Ţi-am dat cei doi cenţi. Cheltuiei cu cap.
A fost ciudat.
Da, a fost.
E o ofertă generoasă. Chiar doreşte chiria.
Cum rămâne cu inventarul?
Va trebui să amâni până trec sărbătorile, când competitorii se vor aproviziona,
dar am făcut nişte cercetări şi numerele ce le-am văzut
ar trebui să acopere orice cheltuială.
Aş putea pleca fără probleme?
Poate vei avea puţini bani în plus.
Dar nu destul cât să începi o nouă afacere.
Pentru asta sunt împrumuturile.
Totul se va rezolva de la sine.
Singura întrebarea rămasă, e... Eşti pregătită să faci asta?
Iartă-mă că-ţi spun asta din nou, dar Scott ar fi vrut asta pentru tine.
N-am crezut că voi spune asta, sau că voi crede... dar ai dreptate.
Când Scott a fost în viaţă, eram o echipă.
Visele sale erau visele mele.
Am fost încântată de magazin pentru că a fost al nostru,
dar acum nu mai există "al nostru."
Mult timp am crezut că dacă nu ţin magazinul deschis, îl voi dezamăgi.
Acum cred că l-aş dezamăgi dacă l-aş ţine deschis.
Am vrut să-ţi înmânez preavizul!
- Ai spus ce cred eu c-ai spus? - Da.
Dar săptămâna de după Crăciun e cea mai aglomerată.
Oamenii vin după tot felul de chestii...
Nu, scuze, nu săptămâna asta.
Doar... când crezi tu că-i necesar.
Când vei închide cu adevărat magazinul.
Doar anunţă-mă.
Cred că nu ascund secretele prea bine.
M-am aşteptat la asta, şi fiind angajatul favorit...
Oricum singurul, şi ca angajat... îţi spun că faci bine.
Orice-ai face după, va fi uimitor.
Chiar faceţi asta?
Mulţumesc.
- E uimitor. - Ştiu.
- Tim deţine totul? - Da.
Aşa-i că-i frumos? Hai să-ţi fac turul.
Avem brazii albaştri aici... Şi aici voi avea magazinul meu.
- Ce loc excelent. - Haide.
Ideea e să nu cumperi prăjituri doar de Crăciun, ci întregul an.
Simbolizează perfect magazinul tău, mai ales că-i între brazi,
unde un Crăciun nonstop e o realitate.
Exact.
Am minţit, nu-mi place. O ador.
Chiar vei face asta?
Da.
Nu te hărţuiesc.
Promit, doar...
Am venit aici să cumpăr un brad.
Bine.
Ce cauţi?
Oferă-mi discursul. Te rog?
Mereu mi-a plăcut.
Sigur.
Avem o varietate de brazi.
Avem bradul Fraser şi bradul Douglas.
Bradul Fraser are o retenţie la ace, iar bradul Douglas e mai aromat...
Ar putea fi sora lui sau verişoara.
- Să mergem. - Nu sări la concluzii, da?
Să mergem.
- Mereu a arătat grozav. - Mersi.
Nu voi face asta, Rebecca.
Nu-mi vinzi un brad?
A fost bine să te văd, şi vorbesc serios.
Şi dacă pot face ceva să te ajut să te pui pe picioare, sunt aici.
Dar nu ne împăcăm.
Nu voi lăsa să se întâmple asta.
Nu-i exact "poate" nu-i aşa?
- Adică, ştii. - Da, ştiu.
Sper că simte la fel, pentru că...
Dacă cineva merită să fie fericit, Tim, acela eşti tu.
Ne mai vedem.
Ştiam că ceva nu-i bine.
A fost diferit, mă evita, dar n-am vrut să cred asta.
De ce nu-l suni? Sunt sigură că există o explicaţie inocentă.
"În jurul Crăciunului", vânzarea chiriei... Tim...
A fost totul o greşeală.
- Scott mi-a dat un semn şi l-am ignorat. - Un semn, despre ce vorbeşti?
Ornamentul pe care Tim mi l-a dat, a căzut şi s-a spart.
Nu, Kathy... E o nebunie.
Nu, nu, e cel mai clar lucru din lume.
Scott m-a avertizat şi eu l-am ignorat.
Ce s-a întâmplat?
- Ai uitat să-l uzi? - Nu pot vorbi acum, Tim.
Am de făcut multe prăjituri pentru petrecerea de Ajun.
Ţi-am adus ceva.
Ultimele zile din sezon, foloseşte-le.
Şi apoi, după Crăciun, le poţi lua pe fiecare
şi poţi petrece iarna pierzându-le.
E atât de drăguţ. Mulţumesc.
Ce se petrece, Kathy? Ce e?
- Te-am văzut cu acea femeie. - Ce femeie?
I-ai arătat brazii? Era clar că sunteţi apropiaţi.
- M-ai văzut cu Rebecca? - Rebecca?
Se explică atunci. Mă bucur că-i înapoi în viaţa ta.
- Ştiu cât de mult ţi-a păsat de ea. - Nu.
Nu-i înapoi în viaţa mea, şi e trist c-ai crezut asta.
Ce, ai crezut că... Că te prostesc?
- Că sunt în căutarea unei aventuri? - Nu-i corect.
Normal că nu, pentru că nu-i vorba de Rebecca, nu?
E vorba de tine. Dacă nu vrei să mă mai vezi acum...
Nu pot face asta acum, Tim, nu vezi asta?
- Nu poţi face ce? - Conversaţia asta, pentru început.
Eram pregătită să ţin un discurs despre apariţia ta în viaţa mea,
şi urma să fie emoţionant, real, şi în final, mă înţelegeai,
mă respectai, şi-mi urai succes.
Şi urma să ajungem prieteni.
Atunci spune-l. Haide, convinge-mă.
Nu pot!
Adevărul e că, nu ştiu de ce nu pot s-o fac acum.
Poate dacă veneai în viaţa mea mai repede, de Paşti sau de patru iulie,
poate atunci aş fi fost pregătită, dar...
Acum nu sunt pregătită.
Nu acest Crăciun.
Eşti un om uimitor, Tim, şi-s recunoscătoare pentru susţinere
şi pentru încurajare, dar...
Tot ce-ţi pot oferi acum e recunoştinţa mea.
Bine. Cu plăcere atunci.
Nu, ştii ce, ascultă-mă.
Dragostea...
Nu-i un autobuz sau un tren. Nu vine la oră fixă.
E neaşteptată şi nepotrivită, şi uneori, trebuie s-o aştepţi toată viaţa
ca să apară, dar când apare, te ţii tare de ea şi nu-i dai drumul,
pentru că acel sentiment, acele zvârcoliri, fluturii din stomac,
toate acele sentimente te face să te simţi în viaţă.
Ţi-aş fi oferit tot timpul din lume să fii gata pentru a merge cu mine.
Tot timpul din lume.
N-a sunat?
Nu.
Nimeni n-a venit astăzi. Putem închide mai devreme?
N-am făcut cumpărăturile de Crăciun.
Ai aşteptat până pe 24 decembrie să faci cumpărăturile de Crăciun?
Sunt un adolescent.
Bine, hai să...
Hai să încheiem pe ziua de astăzi.
Merg să întorc semnul.
Am fost fericită când ţi-am mâncat prăjiturile.
- N-am mai gustat niciodată aşa ceva. - Drăguţ din partea ta.
Vorbesc serios. Am gătit întreaga mea viaţă.
Şi e mult timp, crede-mă.
Niciodată n-aş fi putut face prăjituri la fel de bune ca ale tale.
- E factura ta? - Da.
Vanessa... pari atât de cunoscută.
Ne-am mai întâlnit?
Mi s-a spus deseori treaba asta.
Probabil mă cunoşti de aici.
- Tu eşti regina Carla? - Nu.
Am fost modelul angajat s-o reprezinte.
- Mereu am crezut că-i compania ta. - Doamne, nu.
E o corporaţie la fel ca o factură de 3 dolari.
- Le-ai încercat prăjiturile? - Da.
- Nu-mi plac. Scuze. - Să nu-ţi pară.
Nu le-aş mânca nici provocată, fapt pentru care sunt bucuroasă
că în sfârşit au o competiţie.
- Cine? - Tu.
Nu eşti? Asta mi-a spus Tim.
Spune-mi un lucru.
Îmi cumpăr bradul de la Tim anual. Ştii dacă are pe cineva?
- Pentru că am o fiică ce... - E singur.
Dar ce ţi-a spus?
Că te gândeşti să-ţi deschizi o afacere de prăjituri.
Şi, apropo, dacă-ţi cauţi investitori, anunţă-mă.
Drăguţ din partea ta. Mulţumesc.
Vorbesc serios.
Tu eşti exemplul calităţii. Ai un dar.
Ce norocoasă-i lumea că o să împărtăşeşti darul cu ei.
- Crăciun Fericit. - Crăciun Fericit.
Mulţumesc.
- Kathy, eşti acasă? - Jenna!
- Unde-ai fost ultimele zile? - Scuze pentru asta.
- Am venit să-ţi las cadoul de Crăciun. - Jenna, nu ştiu de ce nu mă crezi.
Normal c-am să fac "În jurul Crăciunului."
- Da? - E o idee genială, ai spus-o şi tu.
- Ştiu, dar cum de te-ai răzgândit? - O conversaţie cu regina Carla.
- O ce cu cine? - Şi-un imbold de la Scott.
Şi-un imbold de la... Ăsta-i cel mai minunat cadou de Crăciun.
Ştiu, dar nu pot vorbi acum, te sun mai târziu, bine?
Te iubesc, Jenna Lowe.
Şi eu te iubesc.
Tim, sunt Kathy. Sunt la magazin.
Se pare c-ai închis pe acest an. Oricum, sună-mă înapoi.
Trebuie să vorbim.
Acel curcan arată uimitor...
Unchiule Tim!
Haide, e timpul să mâncăm!
Ce caută cel mai firav brad aici?
De fapt, nu-i atât de firav.
Nu ştiu dacă-i un Douglas sau un Fraser.
Unde-i Connor când ai nevoie de el?
Scuze c-am dat buzna aşa.
Uşa a fost deschisă, lumina de pe verandă a fost aprinsă.
- Am luat-o ca pe-o invitaţie. - A fost una.
- Ai vrut să vorbim? - Da.
Îmi pare rău că te-am îndepărtat.
- N-a fost niciodată vorba despre tine. - Ştiu.
Am crezut că trebuie să-mi iau rămas bun de la Scott.
Am crezut că trebuie să-l pierd ca să fac loc pentru tine.
Acum ştiu că nu trebuie.
Şi sunt pregătită.
Pentru ce?
Pentru totul.
Pentru amintiri, începuturi noi...
Cadouri neaşteptate. Pentru tine.
Dacă-mi acorzi încă o şansă.
Nu-i nevoie.
Încă sunt sub vraja primei noastre experienţe extraordinare.
Traducerea şi adaptarea Richard Nasta @ SFZ Team