Traducerea şi adaptarea Richard Nasta pentru www.nsubs.ro
Astăzi este o zi schimbătoare.
Au căzut deja 60 de litri pe metru pătrat în oraşul Valencia în ultimele ore...
Acest lucru provoacă probleme în trafic pe drumurile principale,
de exemplu la intersecţia drumului Pinter Sorolla şi Colon
sunt blocări de trafic implicând sute de vehicule.
Mai sunt şi probleme majore în San Vicente, unde vă amintim
că prăbuşirea unui perete a cauzat moartea
unui pensionar de 75 de ani.
Aşa că recomandăm şoferilor şi pietonilor să evite traficul, pe cât posibil...
Antonio, sunt Sandra. Ascultă...
Scuză-mă, poţi să nu mai claxonezi, te rog?
Trebuie să ştiu ce-i cu acea listă.
Se spune că nimeni nu ştie încă, dar să nu ne lăsăm duşi de nas, da?
Sună-mă când poţi.
O iau razna cu toate problemele astea.
Trebuie să ştiu ce se petrece, aşa că răspunde naibii.
Ce e? Unde-i Sanz?
- E reţinut. - Mă gândesc.
- Bună dimineaţa. - Bună dimineaţa.
Centrul e încă blocat.
- Nu locuieşte în Rocafort? - A plouat şi mai mult acolo.
- Unde sunt oamenii cu alarma? - Întreabă-l pe Mejino.
Nu ajung decât la 10. Şi la cum plouă...
Nu-mi pasă, trebuie rezolvat astăzi, nu mâine. S-a înţeles?
Au promis că inspecţia va fi făcută astăzi până după masă.
Bine.
Ce-i cu ea astăzi?
Nu ştii?
- Se spune că-i pe listă. - Da?
- Dă-o naibii. - Bună dimineaţa.
Bună dimineaţa!
BANCA MEDITERANEANĂ DIN VALENCIA
Ştiu, Pablo, ştiu. Îmi spui că toţi sunt în aceiaşi oală.
Fie nu au de lucru, iar dacă au, nu plătesc.
Nu-i acelaşi lucru.
Poţi vedea că dă roade. Dacă ne poţi mări creditul...
Aş vrea să pot, Pablo.
Nu înţeleg, am plătit lunar, şi acum am întârziat două luni...
Am primit o scrisoare şi nu ştim care-i problema.
Fără ochelari nu pot vedea nimic. De tatăl meu nu mai zic.
Atunci vă voi explica.
Până când îi vine pensia luni, contul lui e blocat.
- Vreau să vorbesc cu directoarea. - Va spune acelaşi lucru, Pablo.
Avem mâinile legate.
Trei luni neplătite, şi procesul...
- Ce-nseamnă asta? - Vor lua casa, Laura.
- Aici spune "iniţiat, " nu "executat." - Vezi?
Ştii cine rămâne şi cine-i pe străzi.
Aşa că nu mă lua cu etica, ne ştim de foarte mult timp.
- Vrei să ştii dacă eşti pe listă? - Normal.
Normal că vreau să ştiu dacă sunt. Trebuie să-mi spui. Eşti dator.
Scuze, Sandra, eşti pe listă.
Nenorociţii!
Nenorociţii naibii!
La podea! Toată lumea la podea!
Nu mişca!
Aruncă arma!
Nu, las-o baltă. Vrei să tragi?
Trage!
Trage. Uită-te la micul meu cadou.
Vei arunca clădirea-n aer, şi nimic nu va rămâne de tine.
Aruncă arma.
Haide, arunc-o. Nu merită.
Bun, văd că începem să ne înţelegem.
Dacă cineva încearcă să facă pe isteţul, suntem foarte dotaţi!
Vino aici, derbedeule.
- Închidem uşa. - Bine. Du-te naibii.
D-nelor şi d-nilor, scuze de deranj, dar acesta este un jaf.
Intri sau nu? Ai face bine să-ţi găseşti o altă bancă.
Şi nu mă refer la jafurile de doi bani. Să nu va vină idei.
Toată lumea să se calmeze şi să coopereze.
Ştii câte-am făcut ca toţi oamenii de aici
- să-ţi îndeplinească obiectivele? - N-o lua personal.
Cum vrei s-o iau altfel?
- Să-ţi trimit o scrisoare de mulţumire? - Sandra, te rog.
Joaquin, te rog, am luat cina cu tine sâmbătă
şi-ai avut tupeul să-mi spui că suntem o familie.
- Trebuie să înţelegi situaţia. - Nu-i că nu o înţeleg,
doar că nu vreau s-o înţeleg, înţelegi?
Culcat! Uriaşule, la podea!
Mâinile deasupra capului, du-te naibii! Aşa!
Ai apăsat butonul de alarmă? L-ai apăsat, ratatule?
D-nelor şi d-nilor,
sunt mândru să vă prezint angajatul lunii.
E pregătit să-şi rişte viaţa să-i pupe-n fund pe şefi.
Aplauze pentru om. Bravo!
Haideţi, aplaudaţi, rataţilor.
Aplaudaţi.
Crezi că-ţi vor mulţumi? Că vei primi o promovare?
Du-te naibii! De ce-ai apăsat butonul?
Camera.
Ce cameră?
Cea principală, conectează celelalte.
Le deconectezi pe toate, va fi simplu,
dar datorită acestui ratat, poliţiştii sunt pe drum,
şi va fi o zi lungă, asta dacă nu-i aruncăm în aer pe toţi.
- Nu! Te rog! - Calmează-te, doamnă.
- Fiul meu, trebuie să-l iau...! - Fă-mi o favoare.
- Sună-ţi fiul. - Pe bune?
Sună-l.
Cu toţii vom face asta.
Aveţi un minut jumate să vă sunaţi prietenii, şefii, iubiţii,
pe cine naiba doriţi.
Apoi vom veni la voi şi ne veţi da telefoanele şi tabletele.
Un minut jumate, oameni buni.
Unde-i xeroxul?
Am renovat, l-am pus la etaj.
Ăsta-i.
Tu, vino cu mine.
- Unde mergem? - Cu ceilalţi.
Ce naiba faci? Hai să ne apucăm de treabă.
Nu te deranjează, o duci mai târziu.
"Mutule."
Să-ncepem cu asta.
Sfinte Sisoe.
Puneţi-vă lucrurile aici, tot ce aveţi.
Alinierea ca nişte răţuşte. Vom merge de aici. Haide, Fuzzy!
Ăla-i biroul tău?
Simplu, discret, practic. Ia loc, te rog.
Găseşte o listă pe calculator cu toţi cei ce deţin cutii de valoare.
POSTUL DE COMANDĂ DIN VALENCIA
Bună dimineaţa. Mă bucur că vorbim.
Cu cine am plăcerea?
Inspectorul Domingo, Poliţia Naţională.
Domingo... Care-i prenumele?
Jose Luis.
Încântat de cunoştinţă Jose Luis. Nu te superi dacă-ţi spun aşa, nu?
Jose Luis, totul e liniştit aici, aşa că nu-ţi face griji.
Toată lumea cooperează, pentru că ştiu un singur lucru:
dacă nu fac asta vor sări cu toţii-n aer.
Ascultă-mă...
Nu, tu ascultă-mă bine.
Am făcut puşcărie, dar să ştii că nu mă întorc, s-a-nţeles?
Prefer să mă arunc în aer împreună cu toţi ceilalţi.
Aşa că mai bine ne înţelegem ca toată lumea să scape în viaţă.
- Vreau un microbuz. - Un microbuz?
Sau unul mare, nu-mi pasă, încerc doar să vă fac cheltuieli.
Vrem să plecăm cu ostaticii şi să plecăm direct la aeroport.
Un avion ne va aştepta, şi din păcate, Jose Luis,
te va costa foarte mult pentru că ne trebuie unul mare
ce poate zbura 7.000 de km fără să aterizăm pentru alimentare.
- În orice caz, tu... - În orice caz?
Trebuie să înţelegi că nu eu decid singur toate astea.
Nu, normal că nu, tu eşti doar un pion.
Cred că trebuie să contactezi oamenii importanţi ce iau aceste decizii.
Desigur, dar va dura ceva timp.
- Îmbracă-mă încet, mă grăbesc. - Poftim?
Ceva ce spunea bunică-mea.
Nu te grăbi, Jose Luis. Vom aştepta.
Avem o problemă.
Sfinte Sisoe, e multă apă.
E plin tunelul de apă.
Încă avem genţile impermeabile.
Nu-i vorba doar de apă, e vorba de curent.
Apa de pe platformă pune presiune pe tunel, de asta creşte apa.
Cât timp mai avem?
Jumătate de oră. 45 de minute maxim.
Isuse Hristoase.
N-a fost ziua potrivită, ţi-am spus.
Dă-o naibii. De unde să ştim că va ploua aşa?
Nici măcar Busu n-a ştiut asta.
Două luni am săpat tunelul.
Voiaţi să venim mâine sau săptămâna viitoare?
Astăzi a fost ziua stabilită.
Daţi ce puteţi, nu avem de ales.
Trebuie să-i spunem lui Varela. Spune-i lui Varela.
Avem jumătate de oră, luaţi tot ce puteţi.
Mergeţi!
A fost un plan bun.
Aţi intrat pe uşă şi ieşiţi prin tunel în timp ce poliţiştii aşteaptă afară.
Dacă n-ar fi fost ploaia...
Taci.
Câte cutii poţi deschide în jumătate de oră? Gândeşte-te.
50? Maxim 60?
- Tot efortul în zadar. - Haide.
Nu trebuie să fie aşa. Nu pentru toată lumea.
Unul din voi poate scăpa bogat.
Despre ce naiba vorbeşti?
Aveai dreptate, trebuia să aşteptăm.
Puteai să găseşti un alt mod de-a tăia alarmele.
Nu-i corect pentru tine să pleci de aici cu mâna goală.
Dacă ai ceva de spus, spune-o din prima.
Avem sau nu o înţelegere?
Împuşcând un ostatic e o problemă serioasă...
Dacă voi muri şi nu poţi scăpa pe acea gaură.
Ascultă-mă, te rog.
Tu poţi să gândeşti, să observi, nu ca celălalt individ.
Problema e că-i şeful tău, nu?
Şeful a ce? Şeful cui?
Nu eşti destul de prost să faci una ca asta.
Nu-ţi poţi imagina cât de prost pot să fiu.
Te rog.
Numără până la trei.
- Unu... - Ascultă-mă.
Acei rataţi ce-au distrus banca mă vor pune pe străzi.
Doi...
Nu-ţi pot spune ce ştiu pe gratis.
Şi?
Îmi pare rău, am fost trasă în ţeapă destul pe ziua de astăzi.
Ce naiba doreşti?
La fel ca tine.
Să plec de aici cu ceva valoros.
Grăbiţi-vă! Să mergem!
Mutule.
Marta? Eu sunt.
Nu-ţi face griji.
Sunt la bancă, au venit nişte oameni şi nu avem voie să ieşim încă.
SPITALUL LA PAZ, MADRID
După ora 09:30 în această dimineaţă, 30 de oameni au primit un apel
avertizându-i ce se petrece în Valencia.
Jefuitorii, surprinşi de poliţiei, decid să se baricadeze în bancă
lăsând clienţii şi personalul să sune acasă.
După ce-au fost anunţaţi, poliţia a apărut cu o echipă...
în jurul băncii, care acum e complet izolată.
- Julio, sunt Marina. - Marina, a trecut o veşnicie!
- Da, aşa este. - Cum e Gonalo? Schimbări?
Nu, totul e la fel.
Mă uitam la televizor... Ai aflat de Valencia?
- Nu, n-am văzut nimic. - Trebuie să fie acea bancă!
- Marina, calmează-te. - Dacă găsesc cutia...
- Uşor, da? - N-o pot găsi.
- Ce-i în Valencia? - Gonzalo a avut o cutie de valori acolo.
- Înţeleg. - Nu ştiam dacă trebuia să sun.
Ba da, e bine că m-ai sunat.
Nu-ţi face griji. Voi da nişte telefoane şi vom vorbi.
Mersi, ne vedem.
Biroul preşedintelui.
- Charo, sunt Julio. Dă-mi-l pe Ferran. - Nu-i aici astăzi.
Găseşte-l şi fă-mi legătura cu telefonul său mobil.
- Imediat. - Da.
Mulţumesc foarte mult prieteni. Mulţumesc.
S-a terminat, ieşim în două minute. Eliberează coridorul.
E o deschidere, e plin de jurnalişti.
Vor întreba de Bruxelles, ea nu răspunde, şi noi vom arăta de tot rahatul.
Ce fac, sun la poliţie?
Descurcă-te, dar fără întrebări.
Schimbăm ruta de ieşire.
Julio, m-ai prins...
Soriano a avut o cutie în banca din Valencia care a fost jefuită.
Ce?
- Ce naiba spui acolo? - M-ai auzit.
Ne-am ars.
- Cu cine ai vorbit? - Cu soţia lui.
Nu ştie ce-i înăuntru, dar e foarte urât.
- Nu, nu arată bine. - Cea mai proastă sincronizare.
Ia-o uşor. Sună-l pe Manolo şi Ernesto.
Vom pune departamentul să ne trimită detaliile.
Opreşte.
- Uite-l. Îl vezi? - Da.
Gonzalo Soriano, a fost peste tot la televizor, un scandal mare.
E un politician.
A fost acuzat pentru nişte filmări.
Cineva lucrează pentru el şi acea persoană a dezvăluit totul.
Politicieni, bancheri, totul.
- Dar a fost în închisoare. - Nu-i mai.
A fost o problemă cu dovezile şi-a fost achitat.
Şi totul e aici.
Uită-te la filmare cu atenţie. Are cu el un hard disk.
O singură cutie şi-a meritat efortul.
Camera conectează banca cu poliţia în cazul unei alarme.
Ce sunt acele veste?
- Explozive. - Drăcia naibii.
Dispozitivul ce blochează siguranţa cutiilor
a fost tăiat de zile întregi în urma unei inspecţii.
Întregul sistem urma să revină în decursul zilei de astăzi.
Soriano a deschis o cutie cu valori la această bancă acum 5 ani.
- De ce-n Valencia? - Nu voia să creeze suspiciuni.
A mers acolo să arbitreze între doi dezvoltatori,
ce-au închiriat cutia cu valori şi-au securizat obiectul.
Ratatul are dovezi împotriva tuturor.
Ştiam că Soriano are ceva, dar când va ajunge la presă...
Chestia cu Soriano, accidentul maritim...
Nu, nu.
Nimeni de aici n-a fost implicat. A fost un simplu accident.
Da, şi jaful, printr-o minunate, s-ar putea să nu urmărească acea cutie.
Poate nici nu ştiu cine-i Soriano.
Nu putem risca, trebuie să-i scoatem până nu deschid cutia lui Soriano.
Ia-o sau pleacă.
Nu asta am discutat.
Ar fi trebuit să te iau la bătaie când ai început cu porcăriile astea.
Ia-o sau pleacă.
Cutia cu valori 314.
Băga-mi-aş.
Uru, există mişcare afară, se înrăutăţesc lucrurile.
Să mergem, haideţi! Aici.
Doi. Doi aici. Repede, unul în spate.
Ţi-am spus că nu va fi uşor să fac rost de ce doreşti.
Nu chiar totul, dar cred că ne apropiem.
Vorbeşti serios?
Pe bune, Jose Luis? Văd a şaptea cavalerie afară.
Nu ştiu dacă tu eşti la conducere. Îmi irosesc timpul?
Nimic nu s-a schimbat pentru noi, totul e la fel.
Dacă doreşti să vorbeşti cu altcineva...
Nu, să menţinem lucrurile cum sunt.
Există o înţelegere, există încredere.
Dar soldaţii de afară...
Oamenii mei sunt îngrijoraţi.
- M-ai înţeles? - Da.
- Adevărul e că nu vor fi o problemă. - Bun.
De ce nu ne trimiţi nişte apă şi mâncare?
Sigur, nicio problemă.
Dar fără otravă sau lucruri de genul. Vom testa mâncarea pe oameni.
Calmează-te, nu vom încerca nimic ciudat.
Veţi avea mâncarea în faţa uşii în jumătate de oră.
Bine. Mersi.
A fost bine, faza cu mâncarea.
Acum vor crede că suntem blocaţi aici câteva ore bune.
Vor mânca sandvişuri când vom mânca paella pe plajă.
Îţi trimit taxa pentru lecţie.
Tatăl meu mi-a spus multe despre tine.
Eşti...
Rafinat.
Ăsta-i cuvântul.
Eşti rafinat, ai clasă.
- Apucă-te de treabă. - Da.
Totul e sub control.
Se scurge timpul, trebuie să mergem.
- Da, un moment. - Nu, acum. Apa creşte.
Bine.
Haideţi!
Toată lumea cu mine, repede. Fără prea multă zarvă!
Să mergem.
Grăbiţi-vă! Ce s-a întâmplat?
Grăbiţi-vă. Vino aici. Şi tu. Vreau să fii aici. Aici.
Aici. Aşa.
Haide.
- Intraţi. - Înăuntru.
- Ce se petrece? - Înăuntru.
- Luaţi o vestă. - Una de fiecare.
Grăbiţi-vă. Dar aveţi grijă.
În genunchi. Trei dintre voi, tu şi tu.
Aici!
În genunchi. Aşa.
Bun.
Aşteptaţi.
Nu vă mişcaţi. Foarte bine.
Aşa.
Bun, cooperare.
Poftim, dle.
Ţine, sunt false.
Acum nu vă mişcaţi.
- Vezi această luminiţă? - Da.
Înseamnă că detonatorul e conectat.
Dacă apăs acest buton...
şi mercurul este eliberat...
Dacă nu vrei să scoţi pe fund foc, nu te mişca.
Dacă mercurul atinge ambii poli simultan... te-ai ars.
Tu, aceşti tăntălăi şi întrega clădire sar în aer, ai înţeles?
- Da, nu te mişca. - Nu ne vom mişca.
Îmi place când oamenii înţeleg.
Echipa Alpha pe poziţii.
Doi dintre ei au arme.
Viziunea termală e pornită.
Văd trei jefuitori. Repet, trei jefuitori.
- Jefuitori sau ostatici? - 3 jefuitori.
Unde sunt ceilalţi trei?
Camerele arată doar primul perete.
Cred că-s cu ei în spate sau în seif.
Făcând ce? De ce nu răspund?
Ce naiba faci?
Aia-i cutia lui Soriano?
Ce-ai spus?
E cutia 314, cutia lui Soriano, cutia politicianului.
- Ce ştii despre ea? - Dar tu ce ştii?
Ce naiba se petrece aici?
Ştiai despre cutie înainte să venim aici.
La fel şi tu. Mă tragi cumva în piept?
Eu te trag în piept?
Cine te-a contactat? Te plătesc să mă supraveghezi?
Crezi că n-am şi eu un cod? Ce-i cu tine?
L-ai vândut deja.
Nu-mi jigni inteligenţa.
- L-ai vândut. - Nu fă pe prostul cu mine.
Unde aţi fost?
Tatăl meu a spus că eşti vai de tine. E inundat!
Ce ne vom face?
Nu mă lua cu prostul de tac-tu, doar ia genţile.
Cine ţi-a spus?
- Ai vorbit cu Juan? Cine a fost? - Cine-i Juan?
- Cine ţi-a spus, ratatule? - Directoarea.
Ţi-a spus, pur şi simplu.
A spus: "Frumosule, vrei să ştii ceva?"
Lăsaţi dramatismele pe când suntem afară! Să plecăm naibii de aici.
Ia asta, du-te.
- Jos. - Du-te.
Isuse Hristoase!
Haide, mişcă-te! Mişcă-te!
- Gata? - Da.
Grăbeşte-te naibii!
Grăbeşte-te! Închide.
Ar putea fi victime. E un risc.
Suntem pregătiţi?
Continuă.
Ce se petrece? Grăbeşte-te!
- Lasă-mă un moment. - Să ne mişcăm.
Un moment.
E prea multă presiune, nu putem!
Curentul e prea puternic.
- Nu, lasă-mă pe mine. - Nu poţi, fraiere!
Nu.
Recepţionat.
Avem undă verde să intrăm.
Să intraţi?
Sunt ostatici înăuntru.
Toată lumea-i pe poziţii. Intrăm.
Acei rataţi au făcut o gaură în birou.
Cred că duce spre un tunel.
Despre ce vorbeşti?
E adevărat, au vorbit despre asta, puştiul şi celălalt, în baie.
Orice-ar fi, mai bine stăm aici şi aşteptăm.
- Uite-l. - Luaţi-l.
Nu poţi, băga-mi-aş!
- Ce facem acum? - Trebuie să urcăm.
- Să urcăm... - Trebuie!
- Poliţiştii sunt acolo. - Poliţiştii?
- Vrei să te îneci aici? - De ce să urcăm?
Toată lumea sus, băga-mi-aş! Ascultă-mă, Varela!
Drăcia naibii.
Gata? Să mergem.
Ce e? Am fost la toaletă.
În sfârşit ai răspuns.
Desigur. Cum merge afară?
- Microbuzul e în poziţii? Avionul? - Nu, avionul nu.
Atunci de ce naiba suni? Sunt iubita ta, măgarule?
Sună-mă când ai ceva important de spus.
Mâncarea, sun cu privire la mâncare. O vom aduce la uşă.
E în regulă?
Da.
Mersi.
Suntem pe poziţii, când apar, îi lovim cu tot ce avem.
Sunt aici.
Băga-mi-aş, unde-am pus-o?
- De ce nu deschizi? - E în regulă, calmează-te.
Nu-mi spune că ai pierdut cheia.
- N-a făcut parte din plan. - Tu eşti cu cheile, idiotule! Găseşte-le!
- Sunt în buzunarul din spate. - Nu le pun niciodată acolo.
Du-te deschide. Opreşte-te.
- Ce? - Ai pantalonii uzi.
Da. Şi?
Dacă te văd în pantaloni uzi vor deveni suspicioşi.
Fă schimb cu un ostatic.
- Şi pantalonii tăi sunt uzi. - Dar eu nu ies afară.
Nu mă vor vedea, pe tine te vor vedea.
Da, înţeleg.
- Da, sigur. - Du-te schimbă-te.
Trebuie să opriţi. Opriţi operaţiunea din Valencia.
Anulaţi. Repet, anulaţi.
- Am nevoie de confirmare. - F8T. Anulaţi.
Bine.
Toate astea pentru noi?
Foarte generos din partea voastră.
- Le pot lăsa înăuntru. - Nu, rămâi unde eşti.
Crezi că-s prost? Nu.
Opreşte-te, va curge brânza!
- Poftim. - Te plătesc altădată.
Ce ţi-au spus? Vreo explicaţie?
S-au răzgândit. Atâta tot.
Am angajat un om de la Serviciile Secrete ce-i liber profesionist.
Tipul din interior e de la Serviciile Secrete?
Nu, nu-i înăuntru, n-am putea risca, în caz că ar fi o problemă.
O problemă ca asta?
Legăturile sale cu partidul ar fi ieşit la iveală,
aşa că primeşte ordine de la cineva de sus
fără să ştie ceva de noi sau de conţinutul cutiei.
- Ştiaţi despre asta? - N-aveam idee.
- Dar cine...? - Eu am fost...
- Am vrut... - Ai vrut cutia lui Soriano.
Pe cine aveai de gând să dai în gât de data asta?
- Ajunge. - Ajunge!
Pupincurist ce eşti!
Nu sunt aici şi nici noi, da?
Dacă trece de noi, ne-am ars.
Numele lui e Jorge Pugliese, numit şi "Uruguaianul."
De ce-a făcut aşa ceva expertul tău în centrul Valenciei? La ce s-a gândit?
Nu ştiu, dar garantează pentru el.
Minunat. Acum sunt uşurat.
E sigur că a făcut asta pentru că are un plan de scăpare, un as în mânecă.
Ştii cât de mult discreditează poliţia în acest moment?
Da, dar nu asta-i problema principală.
Cineva de încredere să preia conducerea, cineva care nu face mare zarvă.
Da, cineva receptiv şi pregătit să ia vina asupra sa pentru asta.
Poftim, doamnă. Dă-o mai departe.
Şefa.
E delicioasă.
O voi lăsa aici, mănânci tu.
- Eşti bine? - Da, mersi.
Eşti sigură?
Mănâncă.
Mănâncă tot. E delicioasă.
Varela...
- Vino aici. - Ce?
- Ce-i? - Vezi acea faţă slăbuţă?
- Da. - Bruneta.
Ce notă-i dai?
- Ţi-ai pierdut minţile? - De ce?
Nu vezi în ce situaţie ne aflăm? Şi tu vorbeşti de femei?
Oricum aceşti rataţi urmau să ia totul din posesia ei.
- Asta nu-i o coincidenţă. - Tu te asculţi?
E atrasă de mine. Simt o vibraţie, o energie, e ca un semn.
Semne şi vibraţii... Nici măcar nu se uită la tine.
Nu se uită la mine?
Nu vrea să te recunoască dacă poliţia o întreabă.
- E speriată de moarte. - Nemernicule, eşti gelos.
- Gelos? - Eşti gelos.
Concentrează-te şi nu mă enerva.
Ai văzut vreodată în viaţa ta pe cineva care a scăpat dintr-o situaţie similară?
Ce vom face acum?
- Trecem la planul B. - Ce plan B?
Planul B.
Uite-l, cu ăsta suntem afară. M-aţi înţeles?
Pe naiba am înţeles.
Poate cineva să-mi spună ce se petrece aici?
- A cui e acea cutie? - Aparţine unui politician.
E un mare bogătan. Cu asta, vom ieşi de aici.
Ştiai de acest politician? Şi tu?
Directoarea mi-a spus de Soriano, un politician.
A spus că-i cutia lui. El ştia deja, de asta ne-a adus aici.
N-am avut idee că-i a lui Soriano.
A trebuit să iau cutia şi s-o livrez închisă.
Am văzut că Soriano e legat de cutia 314 şi am făcut legătura.
- Ne-au tras ţeapă. - Spaniard are dreptate!
- Am făcut toate astea pentru aia! - Un jaf e un jaf.
- Şi ce-i dacă am făcut ceva-n plus? - Cine-i în spate?
Persoana ce mi-a dat informaţiile a fost singurul meu contact.
Trebuia să iau cutia, încă închisă, şi fără să pun întrebări.
De asta au reparat uşile şi ne-au dat o mână de ajutor.
A fost o oportunitate sau nu?
Şi el ştia că vei face rost de cutie?
A vrut mai mulţi bani, Varela! Trebuie să înţelegi planul!
Urma să-ţi dea mulţi bani când ieşeam de aici.
Şi nu ne-ai spus nimic.
- N-ai spus fraţilor tăi nimic. - Fraţi? Măgarule!
Eşti aici din milă, ca un favor pentru tatăl tău,
aşa că nu mă mai stresa,
şi întreabă-l pe Spaniard ce i-a dat directoarei pentru informaţie.
Ce i-ai dat?
Du-te dracului.
Acel tip de curvă te taxează pentru informaţii.
Şi ce i-ai dat oare?
Ai dat partea fraţilor tăi?
- Curva. - Ce curvă.
Ce curvă nenorocită.
Opreşte-te, Uruguayanule, vorbim aici!
Vorbim aici!
- Unde-i directoarea? - E înăuntru.
Directoarea?
Unde-i directoarea?
Deschide naibii uşa!
Ştiu că eşti înăuntru!
Deschide uşa, curvo!
Vrei să jucăm dur? Să jucăm atunci, noi doi.
Curvo! Treci aici! Unde le-ai ascuns?
- Unde? - Nu ştiu despre ce vorbeşti.
Crezi că mă poţi lua cu dulcegării ca pe acel cretin?
Începe să vorbeşti sau încep să caut orificiile.
Las-o în pace.
Nu-i prima oară când sunt fraierit de vreo curvă ieftină.
Ţi-am spus de cei 6 ani la închisoare din cauza unei blonde?
I-a spus totul, şi când a fost la colţ...
Las-o baltă, Spaniard, ignoră-l.
Asta-i problema lui.
Instinctul sau pentru supunere iese la iveală.
Vreau să plece cu o curvă ce are ascuns ceva-n fund.
Dar nu dau doi bani pe rutina ta cu "stăpâna strictă."
- Nu mă lua cu prostiile astea! - Inginerul.
Bestia iese la iveală. Mă vei lovi, poponarule?
Ce-i porcăria asta?
Nu-mi pasă cine-i cel mai mare tăntălău!
Vreau să ştiu cum ieşim de aici.
Trebuie să scăpăm de aici. Şi să scăpăm neprinşi.
Eu v-am băgat în asta şi eu vă scot, dar nu vreau să fiu jecmănit de-o curvă.
Vreau să înapoieze tot ce i-a oferit.
- Aveam o înţelegere. - Nu aveam nevoie de informaţia ta, curvo.
Faci ore suplimentare cumva? Furi oamenii chiar şi acum!
Curva!
Diamante.
I-a dat diamante şi le-a înghiţit.
Are mai mult tupeu decât noi toţi la un loc.
Să vedem ce avem aici.
Nu, ce-i porcăria asta?
Nu.
Băga-mi-aş!
Am dat-o-n bară.
Am dat-o-n bară rău.
CASA LUI SORIANO
N-a folosit-o niciodată împotriva partidului.
Din contră, a fost îngrijorat să nu cadă pe mâini greşite.
Sunt sigură.
Dar trebuie să fim cu-n pas în faţă, nu cu unul în spate.
Într-o zi a avut o dispoziţie mârşavă.
Toţi jurnaliştii au fost la uşa noastră.
S-a închis în birou şi-a stat la telefon ore întregi.
A spus că s-a decis să se întoarcă împotriva oamenilor de sus.
- Scuză-mă, putem vorbim. - Scuză-mă.
- Au găsit un hard disk. - Şi?
Nu-i nimic pe el, totul e şters, dar spun că pot recupera ceva.
- Spune-le să se apuce de treabă. - Cum rămâne cu Valencia?
- Merge Mellizo. - Mellizo.
Colonelul Mellizo aici.
Tu eşti la conducere acum?
Sper că-i o îmbunătăţire, pentru că nu ne place serviciul prezent.
Lucrurile vor fi diferite de-acum.
Ce zici să vorbim faţă-n faţă?
Ca să mă poţi împuşca?
Nimeni nu împuşcă pe nimeni, ai cuvântul meu de onoare.
În 5 minute în faţa uşii.
Spune.
Ascultă-mă bine, Uruguayanule.
Vă vom scoate de aici. Înţelegi ce-ţi spun?
Am aşteptat să aud asta de ore bune, dle.
Nu ştiu la ce te-ai gândit, dar ai eşuat cu desăvârşire,
aşa că trebuie să faci exact ce-ţi spun.
Ce naiba-i asta?
N-am idee.
Totul e aranjat.
Mergem în curtea din spate, şi mergem pe canalul cu aerul condiţionat,
până-n clădirea alăturată.
Poliţia ocupă deja clădirea aia.
Nimeni nu se va uita în curte,
mergem la etajul patru, geamul va fi deschis
şi un poliţist neechipat ne va aştepta acolo.
Aceşti oamenii se cunosc, nu va funcţiona.
Nu se cunosc, colonelul ne rezolvă,
schimbă oamenii mereu, nu se cunosc între ei.
Băieţi...
Să mergem.
- Sus. - Toată lumea sus.
Haideţi. Grăbiţi-vă!
Ţestoaso! Drăcia naibii!
Echipa Alpha, abandonaţi poziţia, întoarceţi-vă la bază.
Recepţionat.
Vom urmări noi secţia asta, poţi merge la parter.
- Unde-i Uruguayanul? - Înăuntru cu Loco.
Am luat chestia, am pornit-o, dar am fost păcălit.
Totul a fost setat.
Despre ce vorbeşti?
Am pus hard disk-ul în calculator să văd ce-i pe el,
şi dintr-odată... am fost tras în piept.
A fost virusat...
Un troian? Un troian l-a atacat.
A început să descarce totul.
Acum nu-i mai nimic. E gol.
Îţi spun cum s-a întâmplat.
Ţi-l voi îndesa în fund! Ţi-l bag în fund, ratatule!
M-ai auzit, ratatule?! Ţi-l bag în fund!
Ce naiba se petrece?
Cretinul a şters disk-ul lui Soriano.
- Ia-o uşor, Spaniard. - N-am fost eu.
Sfinte Sisoe, Loco!
N-am fost eu, cretinul ne-a tras în piept!
Tu ai dat greş, idiotul!
Trebuie să plecăm. Haide.
Ridică-te, tăntălăule.
- Haide. - Cretinul naibii.
Ai hainele, acum depinde de tine.
Am nevoie de ce-i în cutie.
Deschide uşa, du-ne-n maşină, şi apoi îţi dau ce doreşti.
Ce?
Nu te uita aşa la mine, nu aveam ce să-i dăm.
Împărţiţi-vă în două grupuri.
Uruguayanul, tu şi Varela luaţi-l pe acest individ.
Să mergem.
- E plin de poliţişti. - Calmează-te.
Să mă calmez? Uită-te la ei.
Aveţi nevoie de autorizaţie să treceţi strada, va dura un moment.
Şi doamna?
- Am găsit-o. - A fost la etajul 5.
A fost eliberat acum multe ore.
Nu.
Am explicat colegului tău, n-am putut să aud nimic de sus.
Nu avea acte de identitate, aşa că am adus-o cu noi.
La ce naiba te uiţi? Îţi umplu capul cu gloanţe!
Aruncă arma! Arunc-o!
- Ce naiba faci? - Reacţionez!
Aceşti cretini ştiu. Aruncă şi tu arma!
Arunc-o, cretinule!
Cretinii urmau să ne omoare! Ştiu!
Lasă-le!
O omor! Îi zbor creierii!
Vorbesc chineză cumva? Sunt nervos!
Drăcia naibii, aruncaţi armele!
Loco, ascultă-mă.
Să ne retragem...
- Nu, eşti nebun! - Tacă-ţi naibii gura!
Trebuie să mergem pe acolo! - Înapoi!
Tacă-ţi gura, ne întoarcem.
Varela, înapoi!
Toată lumea în spatele meu!
Trage cineva, îl omor! Uşor.
S-a înţeles?
Loco, pe aici.
Înapoi!
Înapoi am zis!
Urcă.
Înapoi, du-te naibii.
Au împuşcat femeia.
E lovită! Ia-o tu!
- Nu trageţi! - Ia-o de aici.
Rămâneţi acolo! Nu urcă nimeni sau o omor. M-aţi auzit?
Nu urcă nimeni sau o termin!
Uşor. Calmează-te.
- Am să mor. - Nu, nu ai să mori.
Nu vei muri. Ascultă... Glonţul a trecut, da?
Iubitul tău ţi-a făcut un garou drăguţ. Vei fi în regulă.
Ascultă-mă.
Nu vrei să fiu prins şi să le spun de dieta cu diamante, nu?
Fă-mi un ultim favor.
Trage de timp cât poţi de mult.
Ai terminat aici.
Directoarea nu se află în pericol.
Glonţul a trecut prin braţul ei.
Păstrează glonţul, e al tău.
Aproape c-au omorât-o pe directoare, şi cunoscând-o, pregăteşte-te de proces.
Ăsta-i sfârşitul, Uruguayanule. S-a terminat.
Ai grijă cu numele, şi eu pot spune câteva.
- Avem nevoie de puţină normalitate. - Ce fel de normalitate?
Să nu ne prostim.
Tot ce poţi face e să ieşi şi să dansezi pe muzica pusă.
Mai câştigi, mai pierzi. Nu-i nevoie să înrăutăţim lucrurile.
"Mai câştigi, mai pierzi"?
- Ascultă... - Nu, ascultă-mă tu, colonel Sanders.
Dacă nu-i un autobuz aici în jumătate de oră
am să omor un ostatic, apoi un altul la fiecare 15 minute.
- Ce fac acum? - Nu vor face nimic.
Pare că nu vrea să se răzgândească.
Sunt profesionişti, n-au fost pătaţi de sânge niciodată.
Nu vor complica un jaf cu o crimă.
În jumătate de oră vor ieşi.
Ştiu că nu au de ales.
Un lucru important:
vreau ca jefuitorii băncii să fie izolaţi când ies afară.
Vreau să ştiu de ce-au făcut asta şi de ce ne-au lăsat pe margine.
Am vrut să verific informaţia.
De unde era să ştiu că acel cretin urma să ne tragă în piept.
Ştiu c-am greşit.
Dar m-am revanşat.
A trebuit să citesc acea situaţie, şi-am făcut-o, am fost deasupra situaţiei.
- Tatăl meu ar fi mândru de mine. - Vrei un premiu, cretinule?
O medalie? Felicitări?
Ai distrus informaţia, şi totul.
- Eşti în viaţă. - Nu vreau să mai aud ceva.
- Ce faci? - Pleacă de aici.
Vrei să-ţi zbor creierii?
Nu poţi vorbi cu nimeni aici.
- Sunteţi anormali. - Nu vreau să te aud. Pleacă naibii!
Am închiriat această cutie când am început planul,
să sărbătorim succesul, dar după cum au mers lucrurile...
Băga-mi-aş, e cald.
Scuze pentru cele întâmplat.
Chestia cu Rosario.
Acum suntem chit.
A fost vina mea.
A părut a fi o oportunitate pentru toţi, dar să fiu sincer,
am inventat acea poveste să vă aduc aici şi n-am putut să vă spun ce ne aşteaptă.
Nici nu ţi-am cerut să-mi spui.
Ţi-am crezut povestea pentru c-am vrut s-o cred.
Am fost fericit că n-ai uitat de mine.
Şi aveam nevoie de bani.
Dar partea ta de la Rosario? Blonda i-a luat pe toţi?
Curva.
M-a învârtit pe deget, curva.
Dar tu? Partea ta?
Mi-au dat drumul, mi-am luat partea şi-am venit în Spania.
Îmi place aici.
Am vrut să mă retrag, să trăiesc ca o persoană normală.
Şi ce fac? Intru într-o bancă.
Tipul mă întâmpină şi-mi spune că are un produs special pentru mine.
Un om ca mine merită... un cont "grosolan."
Nu cred!
- Nu-i amuzant. - Nu-i.
Nu-i amuzant, Spaniard. M-au eliberat.
După căderea Argentinei, îmi fac asta?
Îţi vine să crezi ce idiot sunt?
Nu râde, du-te naibii.
Du-te tu...
Nu, te rog.
Opreşte-te.
Nu înţelege greşit.
Respect femeile,
pentru mine, femeile sunt acolo sus.
Am un cod.
Toţi ăştia sunt ai tăi.
Ia-i.
Ascunde-i în chiloţi, undeva.
Ai pantaloni foarte scurţi astăzi.
Dar...
Aparţin unui cretin.
A avut cutia plină de bani.
Dacă a avut toţi banii ăştia, a avut prea mulţi.
Ştii cum se spune:
"Cine fură de la un hoţ..."
Mai târziu vii la bancă, şi plăteşti ipoteca.
Nimeni nu-ţi poate lua ce-i al tău.
Mulţumesc.
Măcar ai contacte.
Sunt prieteni de-ai tăi afară, nu?
Vezi ce mult m-au ajutat.
Lasă-mă un minut, voi suna.
Când am fost închişi nimeni nu-şi amintea de mine, dar de tine...
Doar spune-i adevărul.
- Adevărul? - Da, adevărul.
Soriano a tras în piept pe toţi, inclusiv pe noi.
Când ruşii au cucerit Berlinul în al Doilea Război Mondial,
doi soldaţi au intrat în buncăr
şi-au găsit cenuşa lui Hitler şi oasele Evei Braun.
Despre ce vorbeşti? Eşti drogat?
Soldaţii au fost trimişi în Moscova şi toate oasele le-au fost rupte.
Voiau să se asigure că soldaţii n-au inventat povestea sinuciderii.
Apoi, să fie siguri, i-au trimis în Siberia.
N-au mai crezut niciodată că acolo a fost cenuşă.
Uneori adevărul e crunt.
Sunt ca acei ruşi,
oamenii de afară vor crede că un complice de la bancă îl ascunde pentru tine.
E asul din mânecă.
Orice-i mai bine decât să spui că nu-i nimic.
- Ai dreptate, are logică. - Ce logică?
Am tăcut cu privire la Soriano şi poliţie.
- De ce m-ar suspecta? - Cine n-ar face-o?
Drăcia naibii.
Poate asta-i chestia.
Să fim trimişi în Siberia?
Să ne ţinem gura.
Poate că-i timpul să vorbim.
Ce vei face?
Vrem să vorbim cu cineva din guvern.
Unde vrei să ajungi?
Nu-i bine să implicăm toată scara ierarhică.
Nu, dar poate voi trage covorul de sub tine.
Pe lângă noi mai sunt 30 de persoane aici.
Dacă în două ore, niciun reprezentativ al guvernului nu-i aici,
unul ce poate negocia în numele său, nu vom omorî sau viola ostaticii,
dar poate-i vom speria cu o mică discuţie
ce s-a aflat în cutia de valori a dlui Soriano.
Foarte bine. Dacă asta doreşti, voi trimite un mesaj.
Fă-o.
Revin imediat.
Ce faci, Fernando?
Au trecut ani buni! Ce e?
- Sunt în centru cu problema jafului. - Înţeleg...
Cred c-ai fi interesat de ce-aş avea de spus.
Ce, se complică lucrurile?
Serviciul Secret e aici, să-ţi faci o idee.
Băga-mi-aş!
Îţi aminteşti de chestia cu Soriano de acum câţiva ani?
Da, dosarele.
Despre ele-i vorba.
Chestia importantă e că cineva din Valencia le-a publicat.
Dacă se ajunge la televizor, va fi problematică situaţia.
Ascultă-mă.
Am auzit o conversaţie şi numele Soriano a fost menţionat.
Ştiu că jaful băncii e conectat cu el, dar asta-i tot.
Vorbim mai târziu.
Avem nevoie de-o strategie să acoperim flancurile.
- Ar putea fi orice în cutie. - Vorbeşte cu toţi.
- Află ce ştiu sau ce suspectă. - E-n mişcare operaţiunea asta.
Vreau o listă cu toate persoanele posibil implicate.
Dacă greşim şi ajunge-n presă, vreau ca toţi să aibă răspunsuri,
fără improvizaţii.
Nu vreau să vorbească prostii la cameră.
- Tu eşti... - Omul cerut.
Pot încheia o înţelegere cu tine aici şi acum.
Spune.
Există o singură ieşire, pe uşa din faţă.
Cu televiziunea şi poliţia punându-vă cătuşele.
Cred c-am urcat în dubiţa greşită.
Dacă primim pachetul lui Soriano şi nu spuneţi nimic,
poţi spune când vrei să ieşi din închisoare.
Va fi o perioadă scurtă, putem să rezolvăm asta.
Ştii povestea pacientului şi-al dentistului?
Pacientul merge la cabinet, ia loc, îl prinde pe dentist de boaşe şi spune:
"Ne vom trata foarte corect, da?"
Vrei ceva ce avem
şi noi vrem să ieşim din ţară.
Boaşele noastre poate că ne dor, dar ale tale vor durea mai tare.
Fără supărare, hai să fie clar.
Nu-i prima oară când ni s-a făcut oferta asta.
Am mai fost aici.
Asta-i spui şefei tale când te întreabă ce se petrece acum?
Ce s-ar întâmpla?
Ostaticii spun c-au auzit o înregistrare a unor oameni făcând schimb de ceva.
Cât de lung e?
Dar filmările?
Văd că prietenului tău îi plac filmele, a înregistrat totul.
Foarte bine editat,
cu o stea ca în ziar.
Şi ghici cine apare în filmarea de cinci stele?
Şi cum apare.
Vrei să ştii cine?
Şefa ta.
Vreau să văd, să-mi arăţi.
Calmează-te, îţi vom arăta.
Dar e ca la filme, mergi la casa de bilete prima oară.
Aşa că întoarce-te cu un autobuz
dacă nu vrei ca ostaticii să meargă cu un suvenir pe telefoane.
Derulează puţin.
Aşa.
El e.
- Eşti sigur? - Da. A venit să mă înlocuiască.
Sunt sigur.
Poţi obţine o imagine mai clară?
Nu prea, dar vom încerca.
Când reuşeşti, dă-o presei. Poate n-a plecat din Valencia încă.
SPITALUL UNIVERSITĂŢII
Avem nevoie de-un plan de urgenţă.
Putem confisca telefoanele mobile când vor ieşi ostaticii afară.
Nu-i de folos, au dreptate.
E un video, nu un apel pierdut, cu lista plăţilor şi numele.
- Trebuie să ştim ce au. - Mă ocup.
Dar hard disk-ul găsit în casa lui Soriano?
- Încă nimic. - Grăbeşte-te.
Putem să oprim asta, dar trebuie să ştim despre ce vorbesc.
Sandra?
Am spus deja poliţiei.
Doi dintre ei erau liderii, Spaniard şi Uruguayanul.
Aşa se numeau.
Orice-ţi aminteşti ne-ar putea ajuta să înţelegem cu cine avem de-a face.
Sigur.
Nu aveau încredere unul în altul.
Spaniard a spus celuilalt că l-a minţit, că a inventat o poveste să-l ajute la jaf.
Uruguayanul nu le-a spus tot adevărul despre acest jaf.
Ce adevăr?
- Ce ascundea? - Nu ştiu.
Linia-i sigură, putem vorbi.
Am spus tot ce aveam de spus.
La fel şi eu, dar trebuie să văd filmarea.
Înainte să mă decid, trebuie s-o văd.
Mi s-a uscat gâtul de la atâta vorbărie.
Dacă vrei să te ajut...
E o greşeală aici!
Eu te ajut, ai priceput, retardatule?
Asta-i problema ta şi-al şefei tale, aşa că vei vedea când doresc eu!
Ai înţeles sau îţi trimit un email?
- Filmarea e o cacealma. - Ţi-ai pierdut minţile?
Asta faci tu, inventezi.
Ca acea poveste să-ţi aduci prietenii în bancă, acum faci aşa şi cu mine.
Mereu mi-am imaginat servitorii ca tine că au tot ce-i mai bun.
Tragi pe nas gel, retardatule?
N-ai nimic, e o cacealma.
N-ai filmare, n-ai poze, n-ai film, e o cacealma.
Crezi că eşti isteţ?
Ai grijă de mândrie, poate duce la cădere.
Nu-ţi ofer timp să pui în mişcare unul din planurile tale.
Dacă vrei să vezi cum preşedinta ta îşi taie încheieturile în direct,
aşteaptă până se scurge tot timpul.
Totul e în regulă.
N-au nimic, măcar n-au nimic de spus.
Cretinul se joacă cu noi.
- Trebuie să-i scoatem din bancă. - Trebuie să aşteptăm.
Nu, trebuie să încheiem cât mai repede.
Pleacă de aici. Întoarce-te în Madrid.
Ce se petrece? Despre ce vorbeşti?
Ai vorbit cu ea?
Le-ai spus despre conversaţia mea cu cei doi?
- Credeam că-i relevant. - Ai crezut că-i relevant?
Eu decid ce-i relevant să-i spui şi când!
Toţi urmează ordinele
şi-ale mele sunt s-o ţin informată tot timpul, fără intermediar.
Inclusiv eu, secretarul ei.
Te rog, nici măcar nu ştim dacă au vreo filmare.
- Ce-i asta? - Hard disk-ul din casa lui Soriano.
Sunt tot felul de probleme acolo, nu doar ale noastre.
Cineva s-a ocupat de hard, dar ea nu apare pe el.
Avem doar 40% din disk, va apărea. Pare foarte sigură că va apărea.
Ce-a mai spus? Care-s ordinele tale acum?
Va fi o schimbare de strategie, doar atât pot să-ţi spun.
- Le-a luat de la omul din clădire? - Nu mă îndoiesc.
Camerele de securitate de la o benzinărie l-au văzut acum jumătate de oră.
Atunci l-am prins.
- Dacă a plătit cu cardul... - Cu card de la BT.
Unul adevărat.
- Ce? - Nu poate fi altcineva.
Numele şi prenumele. Totul coincide.
Se pare că-i sub tutela lui Mellizo.
Ce i-au dat lui Mellizo înainte de hard disk?
Nu ştiu, dar avem ceva.
E de acum câţiva ani, de la începutul carierei politice,
primul său post guvernamental după ce-a câştigat alegerile.
În Valencia 1995, pe pragul unei alegeri majoritare.
Avea nevoie de abţinere să fie aleasă, şi-a obţinut abţinerea.
Soriano nu are nimic asupra ei. Sunt sigur de asta.
Nişte creatori s-au aflat în spate, dar partidul nu i-a înscenat asta.
Membrii ce s-au răzgândit au fost ţinuţi din scurt şi ameninţaţi să vorbească.
Ani mai târziu a fost o întâlnire şi ea a fost acolo.
Verificând conturile, am găsit o plată semnată de Soriano unei agenţii
de detectivi unde a lucrat.
Ar putea fi filmări cu întâlnirea.
- Şi raportul? - Nu-i nicăieri de găsit.
Agenţia e încă activă?
Da, dar n-am lucrat cu ei de foarte mult timp.
Trimite nişte oameni şi găseşte filmarea, trebuie să fie o copie în arhive.
Ferran...
Dacă nu cooperează, forţează-i, fă o inspecţie.
Ferran... Ar trebui să te întorci în Madrid.
L-am adus pe Mellizo pentru că-i nemilos,
şi dacă obţine ce vrea acum...
Uneori e mai bine să nu priveşti.
Du-te. Eu iau următorul tren.
Nu, Ferran, amândoi trebuie să mergem.
- Problema te va urmări. - Dacă va fi aşa, sunt distrus,
dar oricum sunt, aşa că...
Nimeni nu ţi-a spus că ai de ales. Nu de data asta.
Să ne facem bagajele!
Microbuzul este aici şi mergem într-o excursie,
aşa că vreau să zâmbiţi!
N-au aşteptat termenul final. Sunt speriat. Sunt disperaţi.
Îi scoatem în 5 minute.
Datorită ameninţării ostaticilor,
guvernul a decis să fie de acord cu cererile răpitorilor
şi să-i scoată din ţară.
Nu pot să cred.
De ce nu te urci pe-un tren şi ne laşi pe noi să ne facem treaba?
Răpitorii nu vor scăpa.
Au şase ostatici, unul pentru fiecare din ei.
- E un risc inacceptabil. - Ascultă, Ferran...
6 din ei au veste explozive.
O eroare şi aruncă totul în aer, inclusiv ostaticii.
- Ai luat-o razna? - Pleacă de aici!
Dacă erai colonelul şi erai în această situaţie, ne lăsai să plecăm?
Ştiind că puteţi avea copii cu filmarea?
Nici gând nu v-aş lăsa să ieşiţi din ţară.
Nu-i nevoie să plecăm din ţară.
Cu telefoanele, putem face 10, 100 de copii.
Îi avem la mâna mereu.
I-am putea presa când dorim, şantajul să nu înceteze niciodată.
Nu ne vor distruge cum au făcut cu acei ruşi.
Care-i mişcarea acum? Nu-s prost, ceva nu-i bine!
- Trebuie să aşteptăm. - După ce?
- După Uruguayan. - M-am săturat să-l tot aştept.
Şi eu.
- Da? - E vreo problemă?
Tu să-mi spui.
N-ar trebui să întârziem mai mult, jumătate din oraş e blocat făcându-vă loc.
În 20 de minute veţi fi la aeroport.
Ştii că dacă încerci ceva vom arunca totul în aer.
Oamenii, autobuzul, totul.
Toţi ştiu ce au de făcut.
Nu vor fi surprize. Eşti gata de plecare?
Uruguayanule?
Dă-mi 10 minute şi-am ieşit.
Am primit raportul: nu există filmare.
Întoarce! Acum!
Centrul.
- Sunt Ferran. Fă-mi legătura cu Mellizo. - E ocupat acum.
Ştiu că-i în camera de operaţiuni, dar trebuie să-i vorbesc acum!
Raportul spune că nu există filmare.
Soriano i-a angajat să şteargă hard disk-ul.
N-a vrut să se afle ce-i pe hard. Autobuzul nu trebuie să explodeze!
Să mergem.
Nenorocitule! Ai luat-o razna?
Vrei s-o dai în bară? Vrei să te pui cu mine?
E prea târziu să schimbi planurile.
Toată lumea pe poziţii.
Veniţi uşor.
Uşor, vă rog.
În autobuz, unul câte unul.
- Suntem ostatici, nu trageţi. - Suntem ostatici! Vă rog!
Colonele!
- Ce naiba se petrecem? - Nu-s ei, sunt ostaticii.
Se retrage.
Nu mişcă nimeni.
Explozibilul este fals!
Nu mişcă nimeni! La podea!
Nu, vă rog!
Nu mişcă nimeni.
Suntem ostatici! Vă rog!
Vezi?
Liber!
- Vreau ofiţeri în metrourile din Valencia. - Nu putem.
Ştiu că sunt multe! Mişcă-ţi fundul atunci!
Colonele, toate unităţile sunt în mişcare.
Nu-mi pasă de unde iei oamenii.
Jaf în Valencia. Căutaţi filmările lui Soriano.
Dovezi noi ce implică preşedinţia.
Secretele lui Soriano implică guvernul.
Serviciul Secret implicat în atacul din Valencia.
Pleacă de aici.
Toată lumea afară!
Ce ne poţi spune despre informaţiile nou apărute?
Nu acum, vă rog.
Ai vorbit cu preşedintele?
Ce-a fost în cutia lui Soriano? De ce s-au temut?
Nu comentez. Dacă se poate. Mulţumesc.
Ferran, opreşte-te, nu vrea să vorbească.
Traducerea şi adaptarea Richard Nasta pentru www.nsubs.ro