DR. HOUSE Sezonul 8, Episodul 11 "Nobody's fault"
Traducerea şi adaptarea: Nahrmer & SignedCC
www.titrări.ro www.niftyteam.ro
Sincronizare WEB-DL: Polux www.titrari.ro
Presiune. Am nevoie de presiune.
Suturează ţesuturile.
Îmi trebuie epinefrină.
Pregătiţi sala de operaţii. Chemaţi-i pe cei de la Traume.
Să se consemneze oficial
că aceasta e o audiere disciplinară privind evenimentele
de pe 3 februarie 2012, din salonul 209.
Dr House, această înregistrare va fi transcrisă şi publicată,
alături de întreaga documentare şi de hotărârea judecătorească.
Aveţi întrebări înainte de a începe?
Da.
Tu cine naiba eşti?
Sunt Walter Cofield, şeful de la Neurologie,
spitalul Mercy.
Eu îţi voi decide soarta astăzi.
Cofield.
Tu ai fost directorul de rezidenţiat de la Hopkins,
înainte să te muţi la Mercy,
ceea ce mă face să presupun că tu l-ai pregătit pe Foreman.
Ceea ce mă face să presupun că el are încredere în tine.
Audierea aceasta nu are legătură cu mine, dr House.
Ştiu că ţi-ai dori asta, fiindcă aşa n-ar fi vorba de tine.
E interesant că l-a ales pe vechiul mentor să-l judece pe cel nou.
Interesant, dar irelevant.
Datele acestui caz, pe de altă parte...
Datele sunt în dosar.
Dacă nu înţelegi scrisul meu, poţi să mă suni.
Eu mă întorc la muncă.
Dacă m-aş lua doar după dosar,
faptele nu ar fi în favoarea ta.
Faptele spun că ar trebui să fii suspendat.
Lucru care, din câte înţeleg eu,
ar însemna revocarea eliberării condiţionate.
Pacientul a fost un profesor de chimie de 32 de ani.
S-a prăbuşit în timp ce alerga.
Avea toate cele patru membre paralizate,
în ciuda faptului că scanările...
Nu are oase rupte, nu are urme de traumă.
Mielită transversă. Plictisitoare.
Nu a apărut nimic pe RMN. Nu ştiu ce să fac.
Te rog, trebuie să mă ajuţi să rezolv acest caz.
Puţină licenţă poetică.
Ce faci?
Îmi iau vic-aminele.
Acela e Vicodin?
Te-ai operat de curând?
Cam cu un deceniu în urmă.
Piciorul meu nu se simte bine când e vorba de judecată.
Ai luat Vicodin şi în timpul cazului?
Da.
La fel ca şi la precedentele cazuri din ultimii nouă ani.
Logica mea e dovedită.
Lucruri bune se întâmplă de obicei.
Lucurile rele se întâmplă uneori.
Iar când se întâmplă lucrurile rele,
ar trebui să aflăm ce a mers prost,
ca să putem învăţa din asta şi să le putem corecta.
Ca să putem arăta cu degetul,
în loc să recunoaştem că uneori se petrec lucruri rele.
Nu a fost vina nimănui.
Ce s-a întâmplat apoi?
Cei ce pot, o fac. Cei ce nu pot, predau.
Cei ce nu pot să predea, predau educaţia fizică.
Cei care nu-şi pot mişca braţele sau picioarele,
ne învaţă cum să râdem de alţii.
House chiar a prezentat cazul în acel mod,
sau vrei doar să-l pui într-o lumină negativă?
De ce aş încerca să-l pun într-o lumină negativă?
Poate că e modul tău nu foarte subtil de a sugera
că a fost vina lui House.
Având în vedere ce s-a întâmplat, e de înţeles
ca părerea ta să-ţi influenţeze mărturia,
dar eu vreau să ştiu doar ce ai spus, ce ai făcut
şi ce gândeai la acel moment.
Nu cred că a fost vina lui.
Spune-mi teoria ta iniţială.
Credeam că pacientul are o problemă cu ficatul.
Encefalopatia hepatică explica de ce a leşinat,
de ce nu putea să-şi mişte membrele.
Dar House nu a mers pe ideea asta.
El a considerat că ideea lui Taub e stupidă.
Şi ideea ta?
A considerat că şi aceea e stupidă.
Nu, voiam să te întreb care a fost.
Eu m-am gândit că pacientul are hidrocefalie cu presiune normală.
Şi de ce a considerat House că e stupidă?
Fii serios!
Dacă nu cumva eşti un idiot,
ştii de ce am considerat că Park e o idioată.
Pacientul a avut presiune scăzută la puncţia lombară.
Aşa i-am spus şi eu.
Nu, idioato!
Pacientul a avut presiune scăzută la puncţia lombară.
Încearcă să caşti ochii ăia mici şi să citeşti analizele de acum.
Tu încerci intenţionat să mă faci să nu te plac?
N-am fost eu. Scaunul a scârţâit.
Declari oficial că ai folosit fraza "să caşti ochii ăia mici"?
Nu e locul potrivit să-ţi recunoşti vina.
Chiar am folosit fraza "să caşti ochii ăia mici".
E hipokalemic.
- Ar putea fi o problemă cardiacă... - Electrocardiograma a ieşit normală.
Dar Chase, un doctor care citeşte rezultatele analizelor, are dreptate.
Are deficienţă de potasiu.
Ar putea fi paralizie tireotoxică. Administraţi-i...
Steroizi, PTU şi beta-blocante.
Şi cum au ajuns aceste pete portocalii pe fişele pacientului?
Pe bune? Asta e continuarea ta?
Mănânc mulţi pufuleţi, uit să mă spăl pe mâini.
Preferinţele mele pentru chipsuri au vreo legătură cu acest caz?
Ar putea avea, dacă acestea ar fi pete de la pufuleţi.
Ce sunt?
Pe bune, House?
Tu dai vina pe mine?
Tu ai folosit şamponul lui Adams.
N-am făcut-o eu.
A fost o farsă nevinovată.
Echipa mea e formată din personalităţi de tip A.
Uneori, au nevoie de ceva pentru a rupe tensiunea.
Deci acesta a fost un exerciţiu de întărire a relaţiilor?
- Aşa i-a spus el? - Asta a sugerat.
House preferă haosul, în defavoarea coeziunii.
El crede că neînţelegerile şi neîncrederea
duc la idei mai bune.
Nu se înşală.
Adică are dreptate?
Deci l-aţi tratat cu steroizi.
- După aceea ce s-a întâmplat? - Au funcţionat.
Pacientul nostru s-a trezit.
Bill?
- Mă auzi? - Da.
- Mi-e sete. - E normal.
Ai stat în comă câteva ore.
Poţi să-mi spui cum te numeşti?
Bill. Bill Koppelman.
Puteţi să-mi spuneţi ce-am păţit?
Te tratăm pentru o tiroidă hiperactivă.
Credeam că de asta ai leşinat şi nu te-ai mai putut mişca.
Poţi să mişti degetele pentru mine?
Se va face bine?
Scuzaţi-mă, dar numai rudele au voie aici.
E în regulă. Sunt elevele mele.
Toţi cei de la şcoală îşi fac griji pentru dvs.
S-a îmbolnăvit din cauza exploziei?
Ce explozie?
O demonstraţie chimică pe care a făcut-o
la ora sa a mers prost.
De ce nu era trecută în istoricul pacientului?
Deoarece pacientul era inconştient.
Dar presupun că dr House a vorbit cu soţia.
Soţia nu ştia despre explozie.
Iar eu am fost cel care i-a pus întrebările,
deci dacă s-a făcut o greşeală, a fost vina mea.
Dr House nu dă importanţă istoricelor pacienţilor?
Ba da, crede că sunt esenţiale.
Dar nu crede că e esenţial
să stea în aceeaşi cameră cu pacientul.
House consideră că evitând pacienţii poate rămâne cât mai obiectiv posibil.
Nu se înşală.
Pare a fi un mod diplomatic de a spune că e leneş.
Şi asta e adevărat.
Oricum ar fi, eu sunt acoperit.
Dacă vrei o anamneză precisă, nu vorbi niciodată cu pacientul.
Toţi mint.
Mai puţin eu.
Pe tine.
Nu te-aş minţi niciodată.
Bine, să spunem că ai dreptate.
Dacă ai fi fost în cameră, să-l interoghezi pe pacient,
ai fi putut citi limbajul corpului,
ai fi putut să pui întrebări lămuritoare
şi să-l avertizezi că e periculos să te mintă.
Nu uita nici de tortura cu menghina.
Negi posibilitatea că dacă ai fi vizitat pacientul mai devreme,
dacă ai fi vorbit cu soţia şi cu unul dintre elevi,
atunci, acest caz ar fi putut avea un cu totul alt sfârşit?
Nu a fost tocmai o explozie.
A fost o reacţie controlată ce a luat-o puţin razna.
Ba a fost o explozie.
Simon Harris a filmat totul cu camera de pe telefon
şi a postat pe YouTube.
Deja a strâns vreo 75 000 de accesări.
Se pare că ai devenit celebru, scumpule.
Şi-a pierdut cunoştinţa, paralizie temporară...
Dar când mi s-a spus că pacientul a tuşit sânge,
lucrurile au început să devină foarte interesante.
Pacientul tău avea dureri mari şi tuşea sânge,
iar ţie ţi s-a părut interesant?
De ce, e rău?
E interesant.
Fac demonstraţia asta în fiecare an.
De obicei, mă ajută un elev să-l pregătesc.
Se pare că anul acesta a pus prea mult acid hidrofluoric,
motiv pentru care a explodat.
Elevul încerca să facă un clip care să prindă la public.
Nu voia să rănească pe nimeni.
A sfârşit prin a le face pe ambele.
Ne-am gândit că pacientul a inhalat o doză mare
de acid hidrofluoric şi...
I-a ars plămânii, motiv pentru care a tuşit sânge.
Doar că arsurile pulmonare nu explică leşinul şi paralizia.
Explozia o face. Mai uită-te o dată la clip.
A dat cu capul de perete.
Dacă asta a provocat umflarea trunchiului cerebral,
ar fi dus eventual la pierderea cunoştinţei
şi la paralizie.
Am mai discutat despre asta puţin,
iar House s-a decis să-l trateze cu Heparină.
Nu m-ar deranja câteva detalii suplimentare.
Era Heparină sub formă de aerosoli.
Ai sărit peste diagnosticul diferenţial,
iar acum îţi fereşti privirea.
Mă interesează tot mai mult acel moment.
A dat cu capul de perete.
Dacă asta a provocat umflarea trunchiului cerebral,
ar fi dus eventual la pierderea cunoştinţei
şi la paralizie.
Nu mişcă nimeni!
- Ce avea? - O mască de gaze.
Bomba împuţită era a lui Chase.
S-a răzbunat pentru părul portocaliu şi a pus-o în biroul lui House.
Dar House a găsit-o.
Veţi pleca după ce voi avea un răspuns.
Ar ajuta dacă am cunoaşte întrebarea.
Cum tratăm arsurile chimice din plămâni?
Am putea folosi un lavaj bronhoalveolar,
să le scoatem cu apa.
Îmi pare rău. E vina mea. Ar fi trebuit să precizez.
Cum tratăm arsurile chimice din plămâni,
fără a ucide pacientul?
Sulfadiazina argentică funcţionează la arsurile chimice.
Crema l-ar deshidrata chiar mai repede decât apa.
Deci?
Heparină sub formă de aerosoli.
Place la mine.
Dar e experimentală. N-a mai fost folosită până acum.
Nu-i adevărat.
A fost folosită pe oi.
Tipul se ducea rapid de râpă.
Aveam nevoie de un tratament care să...
... îl îndrepte spre deal.
Aşa că ai apelat la bomba împuţită cu dioxid de sulf?
A fost un exerciţiu de întărire a relaţiilor.
Nu. A fost manipulare.
Ţi-ai presat echipa să vină cu idei medicale nesigure,
doar ca să poată ieşi din cameră.
Tu spui presiune, eu spun inspiraţie.
Ideile convenţionale sigure n-ar fi dat rezultate.
Heparina sub formă de aerosoli ar fi putut s-o facă.
Şi toţi ceilalţi au fost de acord?
Nu.
I-am spus lui House că mi se pare o greşeală.
Astea au fost cuvintele tale exacte?
Cred că am spus "o nebunie".
Ţi s-a părut o nebunie, dar i-ai permis să facă asta.
Nu, eu...
Dacă nu eşti de acord cu dr House legat de siguranţa pacienţilor,
e datoria ta să vorbeşti.
Altfel, eşti la fel de culpabilă.
Dar am vorbit. Am încercat.
Şi ai dat greş.
Tocmai de asta am mers la dr Foreman.
Heparina ar putea face ca plămânii pacientului
să sângereze chiar mai repede.
E o nebunie.
Dar House nu face nebunii doar de amorul artei.
Dacă el crede că e singura metodă de a-l ajuta pe pacientul vostru...
Nu mi-ai spus că ai fost implicat în acest caz,
când mi-ai cerut să fac asta.
Nu am fost.
Heparina nu a avut nicio legătură cu deznodământul.
Dacă tu obişnuieşti să treci cu vederea tot ce face House,
afectezi modul în care se comportă House,
afectezi modul în care reacţionează echipa lui House la deciziile sale.
House...
... e genial.
De cele mai multe ori îi acord prezumţia de nevinovăţie,
deoarece l-am văzut ce poate face.
Scoaterea lui House din închisoare
e cea mai importantă decizie a ta ca decan la Medicină, nu?
Iar dacă el va fi suspendat în urma acestei audieri,
îşi va încălca eliberarea condiţionată şi va merge înapoi.
Şi probabil că asta va face din tine fostul decan la Medicină.
Aşa cred.
Nu m-ai ales să fac asta pentru obiectivitatea mea.
M-ai ales fiindcă ai considerat că-ţi voi păzi spatele
şi că mă voi gândi de două ori înainte de a lua o decizie
ce ar duce la demiterea ta.
Eric.
Îmi pare rău.
Dar dacă experimentul tău cu eliberarea lui House
îţi explodează ţie în faţă,
nu e treaba mea să te salvez.
După ce i-aţi administrat Heparină,
văd că pe fişă apare un ordin de externare.
Şi totuşi pacientul n-a mai plecat.
House a cerut mai întâi o baie terapeutică,
pentru a îndepărta orice chimicale rămase de la explozie.
Dar am găsit altceva.
Ai o uşoară iritaţie. Poţi să ridici ambele braţe?
Vreau să văd cât de mult se întinde.
Mi-aţi spus că voi fi bine.
Dar acum a apărut altceva.
Probabil că nu înseamnă nimic, dar vrem să fim siguri.
Sigur că da.
Trebuie să ies de aici.
- Vă rog, lăsaţi-mă să ies. - Va dura doar un minut.
Trebuie să ne uităm la iritaţie.
Iritaţia? Nu a fost nimic.
A fost cauzată de faptul că a stat toată ziua în pat.
Problema era creierul pacientului.
S-a speriat.
Trebuie să ies.
Trebuie să ies de aici!
"S-a speriat" e cam mult spus.
Părerea mea de atunci era că iritaţia îl va ucide.
Infecţie cu streptococ.
E o teorie rezonabilă, susţinută de dovezi.
Dovezile indicau psihoza.
Noi am provocat-o, administrându-i steroizi
când a fost internat.
Tu ce-ai crezut?
Eu am considerat că şi Park, şi Adams au dreptate,
dar că au tras concluzii greşite.
Atât simptomele neurologice, cât şi iritaţia, erau semnele
unei boli ascunse.
Împreună cu plămânii, dădea Wegener.
Ce face dr House când trei doctori inteligenţi
vin cu trei idei diferite, dar la fel de valide?
Fac un diagnostic prin excludere.
Administraţi-i pacientului doze mari de steroizi.
Lovim mai mulţi iepuri dintr-un singur foc.
Dacă Taub are dreptate, va ieşi de aici vindecat.
Dacă Adams are dreptate, va face febră
şi va deveni hipotensiv, lucru pe care-l putem trata.
Va pleca de aici vindecat.
Dacă Park are dreptate, o ia razna cu totul,
putem tăia creierul de pe listă,
îl diagnosticăm şi pleacă de aici vindecat.
Tu încerci să-mi faci treaba mai uşoară?
După spusele tale,
dacă administrezi steroizi pacientului,
există două şanse din trei ca starea lui să se înrăutăţească.
Ceea ce a făcut că starea pacientului să se înrăutăţească
a fost faptul că nu i s-a pus un diagnostic.
Asta a fost cea mai rapidă variantă de a-l obţine.
A fost momentul perfect.
Având în vedere ce s-a întâmplat,
tot crezi că a fost momentul perfect?
Da.
Teoria mea ţinea cont de toate detaliile medicale.
Dar nu ţinea cont de nesupunerea propriei echipe.
Ce faci?
Cred că ai dreptate în legătură cu streptococul.
Nu strică să facem biopsia erupţiei cât timp aşteptăm.
Mulţumesc.
La acel moment părea o idee bună.
Ştiu că este greu,
dar te rog să îmi spui ce s-a întâmplat apoi.
Am tras nişte anestezic.
2 cc de lidocaină.
Pleacă de lângă mine.
Eşti în spital. Calmează-te.
Cod gri!
Deci tu susţii că nesupunerea echipei tale a cauzat asta?
Nu asta am spus.
Ai spus că nu ai anticipat faptul că te vor sfida.
Implicit ai spus că totul ar fi fost altfel.
Deci cine este vinovat? Dr Adams sau dr Chase?
Sau amândoi?
Nu învinuiesc pe niciunul din ei.
Dar pe cine învinuieşti, dr House?
Cod gri!
Adu nişte haloperidol.
Gata.
Dumnezeule, Chase.
Pregăteşte sala de operaţie şi adu o targă.
Administraţi fluide intravenos.
Haide. Hemoragia trebuie să fie pe aici pe undeva.
- Am găsit. - Ce arteră?
Este inima.
Din fericire, doar vârful cuţitului a atins muşchiul cardiac.
A făcut o rană în ventriculul stâng de mărimea vârfului degetului meu.
În acel moment, putea supravieţui atâta timp cât degetul meu acoperea gaura.
Puteam fi eu pe podea.
Trebuia să fi fost eu.
A fost teoria mea.
Am ţinut acul în faţa pacientului, ceea ce a declanşat paranoia.
Dacă cauţi să arunci vina pe cineva...
Arunc-o asupra mea.
Te rog să continui.
Avem nişte bătăi ventriculare ectopice.
- Atenţie! - Puls la nivelul carotidei.
- Normal? - Nu.
Avem o contracţie ventriculară prematură.
La o parte, oameni buni.
Diagnosticarea a funcţionat.
A dovedit că pacientul avea o psihoză indusă de steroizi.
Şi doar asta ai învăţat din toată această situaţie?
Creierul nu era un simptom al vreunei boli ascunse.
Colegul tău a fost înjunghiat.
Vrei să îmi spui că nu ţi-a păsat?
Cât de grav este?
Grav.
Plasture.
- Gata? - Nu îmi pot scoate degetul.
O să sângereze. Nu cred că va reuşi.
Oxigenarea este la 100%.
Mai pregătit de atât nu poate fi.
Trebuie să o facem.
La numărătoarea mea.
Unu, doi, trei.
Suturează.
- Gata. - Tensiunea este stabilă.
Plasturele ţine.
Care era pulsul?
Nu are aşa ceva.
- Este pe bypass. - Nu al lui Chase.
Al pacientului.
Faci cumva diagnosticare diferenţială?
Park, vino cu mine.
Se ocupă Taub de asta.
Prietenul meu este aici pentru că nu m-ai ascultat.
Eu te-am ascultat. Chase nu m-a ascultat.
În acest moment, prezenţa ta aici te face să te simţi tu mai bine.
Dar nu îl ajuţi pe Chase şi nici pe pacientul nostru.
Bine.
Deci a ieşit pur şi simplu?
Nu avea ce să facă el.
Nu crezi că dr House a fost un pic cam nesimţit?
Cui îi pasă dacă House a fost nesimţit?
O să pedepseşti nesimţirea?
Dar eşti de acord că empatia este o calitate folositoare doctorilor?
Nu House este problema.
Prietenul tău a fost înjunghiat.
Ar putea muri din cauza rănilor.
Dacă erai în camera aia, poate erai tu în locul lui.
Nu aveam de ce să fiu în cameră.
Implicit ai spus că este vina lui Chase.
Toţi ştiam că un episod psihotic avea o şansă din trei să izbucnească.
Iar Chase a adus un bisturiu acolo.
A pus-o în pericol pe dr Adams, pe el însuşi şi pe pacient.
Mulţumesc.
Plămâni, iritaţie şi acum variabilitate excesivă RR.
Haide.
Este un spital.
Sunt o grămadă de doctori care pot să îl îngrijească.
Şi tu crezi că doar voi sunteţi calificaţi să staţi în camera asta
şi să nu faceţi nimic?
Dacă sunteţi motivaţi de sentimentul de grijă, nu uitaţi că
e un profesor de chimie dedicat,
cu o soţie frumuşică, iubit de elevi,
care aşteaptă un copil...
Nu este însărcinată.
Ar face vreo diferenţă? Pot s-o aranjez eu.
- Dereglare autonomă. - Taci!
Puteţi vorbi mai încet?
Ai reuşit, prietene.
Eşti în salonul de post-anestezie.
Ai fost operat.
Anestezia e pe ducă.
Mi s-a făcut epidurală?
Nu.
Pentru că nu îmi simt picioarele.
Dr Chase?
Robert?
Da.
Eu sunt Walter Cofield.
Sunt neurolog la...
Ştiu cine eşti.
Bine.
Crezi că poţi răspunde la câteva întrebări?
De parcă aş putea fugi.
Nu a fost cea mai reuşită glumă.
Zâmbesc pentru că în ultimele 12 ore
mi te-am imaginat având părul portocaliu.
M-am revopsit.
Erai supărat pe dr House?
Era o poantă.
Nu era ceva neobişnuit.
Aşa am auzit.
Asta nu înseamnă că nu te poţi supăra.
Ar putea de fapt să contribuie la acea reacţie.
Pot să întreb de ce contează?
Încerci să demonstrezi că nu eram atent, că judecata mea era compromisă?
Cine crezi că este vinovat de ceea ce ţi s-a întâmplat, dr Chase?
Din nou, ce contează?
Eşti un doctor deştept.
Ştii ce s-a întâmplat aici mai bine decât oricare altcineva.
În plus, erai cel mai vechi membru din echipa lui dr House.
Iar eu suspectez că ai petrecut fiecare minut
de când s-a întâmplat asta încercând să îţi răspunzi la această întrebare.
Nu cred că a fost vina cuiva.
Eram nervos, dar nu eram distras.
Şi cred că, dacă va fi să mai merg vreodată,
va fi pentru că dr House este un geniu.
Dar căldura?
Simţi cearceafurile?
Tocmai ce am spus că nu simt nimic.
Obiectivitate, House.
Ce spuneţi de siringomielia posttraumatică?
Sirinxul s-a format în spaţiul subarahnoid,
blocând fluxul fluidului cerebrospinal.
Asta înseamnă că pagubele ar fi permanente.
Nu.
Uită de nervi.
House, dacă este paralizie totală, trebuie să...
Nu neapărat.
Gândeşte-te la artere.
Fluxul de sânge de la măduva spinării este întrerupt.
Este un cheag în artera radiculară.
Se poate repara.
Pregătiţi sala pentru embolectomie.
Să scoatem chestia aia de acolo până nu produce şi mai multe pagube.
Şi dacă nu este un cheag?
Atunci îl poţi întreba pe Foreman
dacă asigurarea acoperă maşinile speciale.
Eşti în aortă.
Acolo.
Nivelul senzorial este la L5.
Trebuie să fie ramura descendentă.
Pot să văd monitorul?
Opreşte-te.
Împinge substanţa de contrast.
- Uite-l. - Nu te bucura prea tare.
Trebuie să îl scoatem.
Încă poate să fi produs pagube permanente.
Pacientul nu are dereglare autonomă.
Are sânge în urină.
Îi cedează rinichii.
- House, nu acum. - Trebuie să fie acum.
Foreman îl va transfera la Princeton General,
imediat cum se eliberează un pat.
Spune că doctorii de aici nu mai pot fi obiectivi de la momentul înjunghierii.
În mijlocul procedurii care ar fi putut să îţi salveze viaţa,
House încerca să-şi ia oamenii de acolo?
Cum poţi lucra cu o astfel de persoană?
Nu încerca să ia pe nimeni.
Toată lumea refuzase deja să lucreze la caz.
Ştia răspunsul.
Voia să mă verifice pe mine.
Dar avea nevoie de o scuză.
Altfel, ar fi putut fi acuzat că îi pasă.
Vrei să spui că nepăsarea totală a lui dr House este dovada
faptului că îi pasă?
Tu ai făcut asta?
Ce?
Mişcă degetele.
Simţi asta?
Felicitări.
Era cheagul.
Ocluzie de scurtă durată a arterei, când umflătura va dispărea...
... îţi vei recupera cel puţin câteva funcţii.
Încă un lucru. Scuze.
Ştiai că exista riscul unui episod psihotic când ai adus bisturiul
în preajma pacientului.
De ce ai ignorat acel risc?
Am crezut că am dreptate în legătură cu eczema.
Aş face la fel din nou.
Mă gândeam eu.
Cum? Doar atât? "Mă gândeam eu"?
Ce naiba înseamnă asta?
Ţi-ai sfidat şeful într-un mod obraznic.
Asta s-a întâmplat fie pentru că dr House
a hotărât că asta este în regulă în lumea lui,
fie pentru că războiul lui cu farse ţi-a distras atenţia.
Sau House face din medicină un joc, iar tu vrei să îl învingi.
Oricare ar fi motivul, se ajunge la faptul că...
... tu ai putea să nu mai mergi niciodată,
deoarece House a creat o atmosferă care promovează neatenţia.
Acesta va fi ultimul set de întrebări.
Am vorbit cu dr Chase.
Ştii că se poate mişca din nou.
Nu.
Chiar eşti aşa de indiferent la faptul că dr Chase este rănit?
Ai oprit reportofonul fiindcă e irelevant sau vrei să mă loveşti?
De ce nu te duci să îi spui că îţi pare rău...
Dar nu am greşit cu nimic.
Nu înseamnă că îţi recunoşti vină.
Este prietenul tău şi nu se simte bine.
Este un coleg.
Coleg pe care îl ştii de aproape zece ani, care aproape că a murit
şi care este speriat de faptul că ar putea să nu mai meargă vreodată.
O să mă dai afară pentru că nu sunt manierat?
Doar încerc să te înţeleg.
De ce un om în poziţia ta, cu abilităţile tale,
nu poate să se opună impulsului de a se comporta ca un măgar.
Poţi să dai drumul reportofonului, şi să terminăm odată cu asta?
Lasă flaconul de Vicodin, dr House.
Mă doare piciorul.
Asta trebuia să fie amuzant?
Două explozii.
Nu am terminat.
Stai.
Închide.
Scoateţi-l de acolo.
Dr Foreman a spus că vei încerca asta.
A spus să îţi transmit că nu mai este pacientul tău.
Să mergem!
Aşteaptă.
Trebuie să ajung la maşină.
Soţul tău are o tumoare la nodulii limfatici.
Te-ai înşelat de fiecare dată.
Da, dar nu şi acum.
Explozia din sala de curs a cauzat distrugerea celulelor canceroase.
Se numeşte sindromul de liză tumorală.
Corpul său a fost inundat cu un exces de fosfaţi,
potasiu, acizi şi tot felul de alte mizerii.
Explică paralizia, hemoragia, problemele de rinichi şi inimă, totul.
Şi episodul psihotic?
Se dovedeşte că noi am cauzat asta.
E tratabil.
Spune-le noilor doctori că are nevoie de radierea totală a corpului
şi de plasmafereză.
Ia-ţi bastonul, te rog.
Unde este Cofield?
A spus că ai plecat.
M-am întors. Am de terminat mărturia.
Aparent ai terminat.
A spus că va da mâine decizia.
Cazul ăsta este un fiasco.
Nu am dormit noaptea trecută.
Dr House este într-adevăr genial...
Cred că am auzit destule.
Dar, de asemenea, dr House este un fiasco.
Dacă ar fi să spun că este nevinovat,
scuzându-i comportamentul nesăbuit, imatur, aproape mizantropic,
ar însemna să transmit un mesaj către
toţi ceilalţi doctori ai acestui spital,
că este în regulă să se comporte astfel...
Îmi pare rău.
Tocmai discutam ceva.
Ştiu.
Am venit să vorbesc cu dr House.
Şi când mi-au spus că este aici, m-am gândit că trebuie să spun ceva.
Adică...
Nu a fost cel mai drăguţ doctor pe care l-am întâlnit.
Cred că am auzit destul.
Dar a avut dreptate.
Au găsit tumoarea.
O vor scoate şi vor începe plasmafereza.
Se aşteaptă la o vindecare completă.
I-a salvat viaţa soţului meu.
Cred că asta e tot.
Mulţumesc din nou.
Aşa cum spuneam, metoda drlui House este periculoasă, nepotrivită.
Dar este eficient.
Am decis că aş face un deserviciu acestui spital
dacă aş schimba această metodă.
Felicitări, dr House.
În mod oficial, nu este nimeni vinovat de nefericitul eveniment.
Laşule.
Poftim?
Ai în jur de 20 de pagini de notiţe.
Mă aşteptam să ne plictiseşti cel puţin jumătate de oră.
Ai formularul de eliberare condiţionată aici.
Voiai să mă trimiţi înapoi la închisoare.
House, opreşte-te.
Lucrurile bune se întâmplă de obicei.
Lucrurile rele se întâmplă uneori.
Faptul că o posibilă viitoare văduvă a venit la timp să plângă
şi să spună că soţul ei o să trăiască,
nu schimbă faptul că am făcut sau nu ceea ce trebuie.
Cum ai reuşit să pui fitilul în flaconul de Vicodin fără să observ?
De ce aş fi făcut-o?
Care a fost scopul părului portocaliu?
Părul tău mirosea ca al lui Adams.
Şi din moment ce nu se poate să i-o tragi fără ca eu să ştiu,
înseamnă că îi foloseşti şamponul.
Ceea ce înseamnă că ai ieşit la băut cu o tipă nouă
sau, dimpotrivă, pentru că nu există aşa ceva,
încercai să câştigi timp făcând duş la spital,
pentru că îţi era prea lene să îţi cumperi propriul şampon.
Aşa că am găsit o metodă să îţi spun că nu trebuie să mai întârzii.
Nu puteai să îmi spui pur şi simplu să nu o mai fac?
Şi unde ar fi fost distracţia?
Nimic din ce s-a întâmplat nu este distractiv, House.
Au decis că...
nu este nimeni vinovat de înjunghierea ta.
Au greşit.
Îmi pare rău.
Altceva?
Sunt cam ocupat.
Nu. Asta a fost tot.
Mă descurc.
Traducerea şi adaptarea: Nahrmer & SignedCC
Sincronizare WEB-DL: Polux www.titrari.ro
www.titrări.ro www.niftyteam.ro