Досега в Penny Dreadful...
Преследвате този кучи син от Лондон
до средата на задника на Дявола,
защото в ваша отговорност?
Миля че има повече около г-н Талбът,
отколкото се вижда.
Това е трагедията.
Серумът действа само няколко часа...
и тога се преобразяват.
Мисля че мога да удължа придължителността на промяната,
може даже и за постоянно.
Ще създадем хор от ангели.
Особено един от тях.
Ако не успеем да спяцим сина си,
мрака ще завладее земята.
И всички дни ще дойдат към своя край.
Веднъж щом навлезнем в пустинята
няма да спираме.
И после? - Баща ми.
Посрещане ли?
Защо си тук?
Искам да разкриеш истинската си същност..,
Звярът, който дебне около сърцето ти.
искам да властвам в мрака до теб.
Колко остава, докато достигнем ранчото на баща ти?
Няколко дни здраво яздене.
На този каньон има речно корито.
Ще напоим конете.
Ще починем няколко часа, това е.
Изглежда шерифите не са се отказали.
Давай!
Колко души?
Дванадесет, може и повече. Преследват Итън.
До залез трябва да ги настигнем.
Конете ни няма да издържат на темпото.
Възнамерявам да набавя нови коне.
Искаш да убиеш всеки един от тях.
Тези мъже стоят между нас и демонът,
който иска да поквари сърщето на Итън.
За да спася сина си,
бих избил цяла армия.
И с радост бих дал живота си.
Той дали би сторил същото за теб?
Итън ще ме убие при първа възможност.
Тук имаше река.
Има ли друг източник на вода?
Не и с дни.
Какво се е случило между теб и баща ти?
Защо рискуваш живота си да го видиш?
Защо не изпрати някого след преследвача ти?
Иска да поема отговорност за това, което сторих.
Твой грях ли е тази смърт?
Да.
Носиш такава вина.
Жалко е, че ти виси на врата.
Единственото свястно нещо в мен е срама, който изпитвам.
Оу, звучиш като истински богомолец.
Тзи Бог, който може да те помаже Лупус Дей...
Който може да те направи велико чудовище,
а ти се мразиш, за това че си толкова чудовищен.
Той те измъчва с вина,
а какво ти дава в замяна?
Прошка.
Чувстваш ли се опростен?
Има само един начин да се освободиш от вината.
Приеми греховете си.
Хей, това необходимо ли е?
Уверявам те, че няма да ти навредя.
Не е за нашата безопасност, старче. За твоята е.
Какво е това? Какво правите?
Серумът на др. Джекил е доста ефективен...
в лекуването на манията ти
и началната агресия.
За жалост...
действа само няколко часа.
Наистина, Хенри.
Да разчиташ на бавната кръвоносна система да достави
едно нечисто съединение?
Нищо чудно, че твоите пациенти страдат
от закърнели спомени на травмата, която си нанесъл.
Аз разработих по-добър метод...
в пречистването на серума...
удължавайки ефективноста му.
Колко дълго?
За винаги.
Ще бъдеш излекуван.
Ще видим, нали друже?
Какъв е методът?
Ще инжектирам наелектризирана доза,
в префонталния кортекс на мозъка ти.
Добре.
Отвори си устата.
Не.
Това е всичко, докторе, благодаря ви.
Няма да помниш нищо от това.
Нито от това лечение,
ното от престъпленията си, нито от греховете си,
нито от времето ти изкарано в това ужасно място.
Всеки миг от нещастния ти живот
и черните облаци над теб..
Ще ги премахна.
Отново ще навлезнеш в този свят....
невинна овца.
Все пак...
нашите спомени
са това, което ми прави чудовища.
Нали?
Как изгуби ръката си?
В битка.
Полкът ми преследваше холандски наемен убиец.
Проследихме го през половината Трансваал.
Накрая мислехме, че сме го приклещили, но...
Ами...
беше засада.
Оцеляхме само четирима.
И после?
Обгорих раната...
изоставих другарите си...
и продължих да търся убиеца.
И не след дълго,
го хванах.
Завлякох го в Кейп Таун във вериги.
И после докладвах в лечебницата.
Ще призная, завиждам на огъня им.
Като кавалер, не мислиш ли?
Доловимо, подиграващ се натехните молитви.
Няма нужда да се прикриваш, когато имаш предимство.
Правят ли го?
Умира от жажда.
Ние също ще стигнем до там.
Какво е това?
Не те възприемам като любител на животните.
Обожавам всички честни създания на този свят.
Хората са това, което мразя.
Къде сте се научили да яздите?
Най-вече от конни състезания.
Ще се състезаваме ли в крос,
ще се оправдавам смело.
Ами ти?
Баща ми.
Предполагам, че не се различаваме двамата с теб.
Така ли?
Не съм изграла господарят, на който да служа.
Майка ми ме включи.
Тя гледа как Луцифер забива ноктите си в тялото ми.
Мислиш си, че познаваш болката?
Бях на пет.
Значимо е, нали?
Да бъдеш предаден от човека, който трябва да те защитава?
Баща ми ме записа в армията.
Искаше да ме направи мъж.
Можех да откажа.
Можех да дезертирам.
Защо не го направи?
Исках да го накарам да се гордее.
Командирът ми беше син на сенатор.
Жесток кучи син.
Един ден,
попаднахме на група апачи,
които лагеруваха близо до тази река.
Нападнахме го по изгрев,
докато повечето все още спяха.
Първият, който убих...
тя просто си стоеше там.
Чаках да побегне.
Вдигнах оръжието си и натиснах спусъка.
После се прецелих в следващия.
И следващия.
След като всичко приключи,
отидох до реката да се опитам
да отмия кръвта от ръцете си.
Командирът ми
влачеше тялото на момче, което беше убил.
Лицето на момчето беше размазано с камък.
Той каза: " Не си заслужаваше куршума."
Тогава той остави тялото в реката, за да отрови водата.
Погледна ме и се усмихна.
"Ще получим медали за това, Итън."
Отидох до него и го застрелях в главата.
Тогава препуснах,
яздих към последното укрепление на апачите
и го умолявах да вземат скалпа ми.
Итън дойде при мен, искаше да умре.
Искаше да опрости греховете си...
За клането на семейството ми.
Но реших, че е по-жестоко да го оставя да живее.
Затова го накарах да се бие
срещу армията, в която служеше.
Толкова много дължеше
за това,което беше сторил на моя народ.
Но Итън се справи.
Би се като мъж,
отчаян да спечели изкупление
или да умре.
Когато Итън дойде при мен за първи път
бяхме останали само 39.
39 свободни апачи в целия свят.
А армията изпрати 5000 войници да ни заловят.
Всеки 10, които убивахме,
биваха замествани от 100.
Бяхме ловувани същества.
Вечер не заспивахме,
без място за скриване.
И така моето племе умираше, човек по човек.
И с умирането
ставахме по-жестоки...
Правихме чудовищни меща.
каквото направих в армията...
Каквото и индианците те накарат да направиш...
Знай едно...
Бог е гледал всичко това да се развива и се смял.
Това е света, който в създал.
Ние можем да създадем наш сват, Итън.
И по твоя команда,
мога да призова съществата на нощта
Армия, точно под лицето на земята.
да ги повикам ли, за унищожат нашите врагове?
Да освободим ли демоните, ти и аз?
Да.
Вземи конете им.
Аз ще се погрижа никой да не ни препречи пътя.
И ги убий всички.
Дай ми ръката си.
Твоята кръв има силата, не моята.
Не мърдай.
Чуй.
Музиката,която господарят ми създава.
24 часа, нито бегъл знак от регресия.
Нито съзнание.
Ти докара старчето до лудост.
Малко прекомерно с напрежението , не бихте ли казали?
Звучиш като някой от старите ни знатни личности в Кембридж.
"Намирам методите ти за съмнителни, Виктор".
Боже, как не одобряваха работата ти.
И твоята. - Не, Виктор.
Изключиха ме, не е същото.
Ако си спомням правилно, изключиха те
след като обиди член на факултета.
Не беше там. Не чу какво ми каза.
Аа!
Ето го гнева.
Трябва да го държиш под контрол, докторе.
Никой няма да те вземе на сериозно.
Дори и след като наследиш титлата на баща си.
Мислиш че сме еднакви.
Отхвърлени другари.
Но ако межеш да се подложиш на това лечение...
ако можеш да премахнеш всеки ужасен момент,
заседнал в паметта ти...
всеки път, когато работата е била очерняна
и са се отнасяли с теб като боклук.
Ако за миг се почувстваш невинен като агнец,
а не като звяр...
би ли го направил?
Не.
И това, верни ми приятелю,
е разликата между теб и мен.
Чудя се, ако това проработи... Ще проработи.
Ако стане...
Ще се справиш ли с това?
Ще бъдеш ли в състояние да донесеш твоята Лили на това място?
Да поставиш иглата в очите и,
и шината в устата и ?
Ще имаш ли силата да видиш през какво минава?
Както когато Лили беше създадена...
Бях щастлив за няколко дни от живота си,истински щастлив.
Беше перфектно.
Тя беше перфектна.
Какво?
Очната активност остава нормална
Дишайте , г-н Балфор
обезцветяване на кожата, няма признаци на ...
екзема
Кои сте вие?
Не ни ли разпознаваш?
Не.
Къде съм?
Кралската болница Белдъм. Вие сте пациент тук.
Защо?
Заплашихте с похищение кралицата.
Не.
Това е невъзможно.
Никога не бих. Аз ...
Обичам нейно величество.
И...никога не бих наранил някого.
Дори не мога да си преставя да го поискам. Моля ви!
Трябва да ми повярвате.
О, вярвам ви.
Със сигурност.
Още ли се надявате да хванете Итън жив?
Итън е бич за земята.
Какво друго бих последвал...
С настоящото се отрича
Веднага ще го гръмна ако имам възможност.
И заколи цялият си вид
А кога умря този?
Така че ще имаме
Какво имаш предвид?
Това е историята за първия от племето Апачи.
Историята започва...
койот отворил торба с тъмнина,
и я разпръснал по Земята.
Светът бил изпълнен със създания на нощта.
Човечеството било заразено
и погълнато от тъмнината.
Но тогава се родило момче.
Когато то пораснало се изправило срещу създанията на нощта
и ги победило.
И отново върнал деня.
Името на момчето било Апах.
Всички чирахи били кръстени след него.
Това е история за това как светът бил създаден.
Или пророчество за това как ще свърши.
Има ли нещо което мога да направя?
Ако ще умра- умра.
Ако не оцелея тази нощ,
има нещо, което трябва да знаеш.
След като хората ми бяха убити
или прогонени в резервати...
след като синът ми ме изостави...
Доидох на тази земя.
Моята земя
Исках просто да умра.
Не ми беше позволено.
Получих видение.
Това видение ...
Какво видя?
Видях един свят погълнат от тъмнина.
Улиците изоставени.
Видях съществата на нощта.
Видях сина ми.
Тъмнината ще ни завземе скоро, Малкълм.
Ако изгубим Итън превзет от злото,
нощта няма да има край.
Ако това е предсказание,
каква е твоята роля?
Ти ли си спасителя?
Войнът, който ще спре нощта?
или си вълкът, който я обича?
Престояхме в тази пещера със седмици.
По това време, аз бях един от племето.
Имах баща Апачи, който ме учеше.
Армията ни изтребваше.
Но аз знаех къде да намеря храна и оръжия.
Ранчото на баща ти.
силно охранявано, разбира се.
Но аз знаех къде са пазачите.
Можехме да откраднем всичко нужно.
Без да използваме патрони.
Баща ми обеща, че така ще се случи.
Унищожих цяло племе.
Да.
- Предадох семейството ми. - Да.
Колех деца и жени.
и убих приятеля ми,
и ще пратя баща си в ада,
и ще се смея, докато го правя.
Уморих се да бъда добър.
И когато убиеш баща си ...
прошепни тези думи...
"Луцифер, Аз съм твоето животно."
Никога няма да изпиташ вина отново.
Какво, по дяволите, правиш тук?
Никога не знаеш откъде ще изникна.
Ето.
Вземи, каквото е останало.
Давай. Довърши го.
Жив ли е?
Едва, едва.
Натисни спусъка
и ще е последното нещо, което правиш.
Итън.
Не трябваше да идваш, Малкълм.
Уау! Споко.
Блудния сън се завърна.
Баща ти ще бъде много щастлив да те види.
Какво ще правиш с този?
От теб зависи, Итън.
Нека умира бавно.
Не заслужава куршум.
Не мога да го оставя тук.
Итън!
Нека изгори.
Обичам те, синко.
Радвам се, че се прибра.
Сър Малкъм Мъри.
Това сте вие, нали?
Платих на тези момчета доста пари.
Не бих искал да мисля, че съм неинформиран.
Аз съм Малкълм Мъри.
Джаред Талбот. Ммм.
Не си добре дошъл тук.
Благодаря ви за премяната.
Оо.
Все едно се гледам в огледало.
Заповядай, това питие е от Тенеси.
Този Уилям Лару Уелър.
Виждаш ли, Били.
той поставя пшеница в кашата вместо ръж.
Наричаха го луд заради това.
Сега той прави милиони, той е магнат.
Значи го прави за всички ни.
Да построи по- добро бъдеще.
Ще те изпратя със задача.
Никога вече не се доближавай до тези шотландски глупости.
Жената, която пристигна тук със сина си...
Да, хубаво е отново да има жена в къщата.
Мина време.
Искам да я видя.
Сега ли?
Много е спешно.
Тя си почива.
Синът ви? - Почива си.
Г-н Талбът...
Мисля да водя разговора, ако нямаш против.
Например,
Бих искал да знам защо моя син е живял
в имението ти през изминалата година.
Дъщеря ми изчезна.
Наех сина ти за да я намери.
-Неговите услуги? -Като наемник.
И откри ли дъщеря си?
Дъщеря ми почина.
Не успях да я спася.
Тогава имаш
моите съболезнования.
Това е болка, която никой баща не трябва да познае.
Нека Създателят дари душите им с мир.
Това е от Аудобон.
Някои хора го мислят за самотна птица,
но няма такова нещо.
Той направи най-кръвожадните зверове.
Вписва се тук.
Това е кръвожадна земя.
Когато за пръв път дойдох на това място,
Бях заразен с тези червени-дяволски ръце
Апаче.
Повече животно от колкото човек...
Не е човек,вярно е .
Благословя моя път през тъмнината.
Със желязна воля и насилствена сила,
и слава на Бога създал империи.
Там планини са кръстени след мен.
И на каква цена?
Домът ти е празен.
Синовете ти те мразят.
Твоята празна победа е довела до нищо
освен кръвопролития и мъка.
Но си прав,уискито е много добро.
Сега какво искаш от мен?
Искам да знам защо си яздил с този Апа4е боклук
Яздих с един мъж
Кажи ми,Малкълм.
Когато беше в Африка,
колко от тези "мъже" заколи?
Харесва ли ти изражението в огледалото
-Ние не сме еднакви. -Прав си..
Все още имам едно дете което да опазя
"Докарайте угоеното теле и го заколете".
"Защото този мой син беше изгубен беше и се намери."
Итън ще изживее дните си на тази земя.
И ти ще ми помогнещ за това.
А ако не мога да ти помогна?
Какво би направим с някой, който застане между
теб и детето ти?
Добре ли си?
Благодарение на теб.
Ти ме спаси.
Би направил същото за мен.
И ще го направя.
Отново и отново.
Знаеш какво трябва да се свърши.
Не е нужно да ми напомняш.
Тази разплата е отдавна очаквана.
Възнамерявам да й се насладя.
Ранс, можеш да ни оставиш.
Сър... о, по дяволите.
Момчето ми няма да ме нарани.
Не те виня, че ме мразиш.
Дал съм ти причина.
Но опитай като мен, аз също не мога да ти простя.
Не сме тук за удовлетворение.
Защо тогава?
Да спасим душата ти.
Ти изкла влак пълен с невинни хора,
и ти говориш за изкупление?
Оо, не и за мен.
Ще се гърча в адските огньове.
Но виж...
ти каза тази дума "невинен".
Не знам какво означава.
Синът ми беше на този влак.
Имаше хора по пътя.
Те бяха ли невинни?
И когато те гледам в очите
и те питам дали сестра ти...
Твоята скъпа малка сестричка...
беше ли невинна?
И прочета вината на лицето ти,
за която трябва да отговаряш.
Нямам намерение да се покая.
Това е, защото не беше там
да видиш какво стана.
Къде беше, Итън,
когато твоите апачи нападнаха?
Бях в конюшната ти, крадях конете ти.
Останах на сигурно...
Запазих всичко
точно, както го оставиха.
Време е да видиш какво стори, синко.
Вечеряхме когато ни нападнаха...
Твоят приятел апачи.
Брат ти Пол ни водеше към Благодатта.
Помниш батко си Пол...
който те бранеше от камшика ми?
Той шепнеше
молитва към Господа, когато го нападнаха.
Десет от хората ми...
изкормени за миг.
Беше сякаш
знаеха точно къде ще се намират.
Брат ти, Пол
като добър пастир,
изпрати майка ти и сестра ти
в черквата.
Докато аз и малкото мъже, които ми останаха,
отидохме при склада ми с муниции.
Но той също беше претърсен.
Някак си...
те знаеха точно къде да търсят.
Трябваше просто да вземат оръжията.
Това беше всичко.
Накрая
се барикадирахме тук.
Майка ти коленичи тук.
Държеше ръката на скъпата ти малка сестричка.
Молеше се на Бог за милост.
Твоята майка.
Молеше се когато разбиха втатите,
докато стреляха срещу хората ми,
докато ме притискаха на земята,
обърнаха главата ми и ме накараха да гледам.
Докато забиваха копията си в тялото на брат ти Пол
отново и отново.
докато стана неразпознаваем.
Една кървава буца плът.
Майка ти е гледала как се е случило това.
Нейния първороден син.
Опита се да предпази сестра ти.
Държеше на скъпоценното си момиче толкова здраво
,че успя да настрои трима от тях срещу себе си.
Те скалпираха майка ти както видях.
Поне тя не оцеля да види какво стана след това.
Събориха ме на колене.
оковаха ръцете ми зад гърба.
Държаха очите ми отворени,
държаха малката Мери пред мен.
Тя ме умоляваше да я спася, да й помогна.
И тогава
той отвори устата й с ръката си.
Притисна острието си през езика й.
Устата й се напълни с кръв.
Молех се на Бог да я остави да умре,
но не стана така.
Тя страдаше...
както светците са страдали.
Тогава, той извади очите й.
За да се лута сляпа и няма
в това мъртвешко място.
Това каза...
твоят апачи.
Доведе дявола пред врата ми, сине.
И ти му даде ключа.
Сега,трябва да коленичиш
И се помоли за милостта на нашия Бог.
Много ,ще плаче заради това което си направил.
Ще се съжаляваш...
Или аз ще те изпратя в ада,собственоръчно.
Вече съжаляввам.
И моето място е в ада.
- sync and corrections by Caio - -превод : www.addic7ed.com - team