Jeg skjønner det ikke.
Hvorfor må vi filme slutten først?
Det er latterlig.
Det er bare sånn det er.
Jeg føler meg litt oppblåst i dag.
Du ser fantastisk ut, Lito. Kom igjen.
Jeg føler meg helt for jævlig i dag.
-Kan jeg få en Paracet? -Så klart.
Er du på ordentlig?
-Vær så god. -Så du det?
Hva da?
-Hva faen tenkte du på? -Sir?
Jeg har sittet en time i telefonen og fått huden full av kjeft av FBI.
-Ok, jeg kan... -Du kan holde kjeft.
Du vet når jeg har snakket ferdig når det blir en pause,
etterfulgt av ordene: "Unnskyld, stasjonssjef, det skal aldri gjenta seg."
Du ba om en tjeneste.
Prøvde å bruke ryktet til fattern for omgå direkte ordrer. For hva?
-Var det en pause? -Herre Jesu knullebjeller.
Da jeg så Jonas i butikken, føltes det som vi hadde en forbindelse,
og jeg ville bruke den til å skaffe info.
Uheldig med den.
Du burde ha gjort det du hadde fått beskjed om.
Ingen av oss har tid til mer tull.
Det var en pause.
Ja, sir. Takk, sir.
Skal aldri gjenta seg.
Dra til helvete ut herfra.
-Wolfgang. -Onkel.
Jeg har et problem.
Men greia med mine problemer er...
at de har en tendens til å bli andre folks problemer.
Sett deg.
Det var et ran for noen dager siden.
Svartebørsdiamanter fra Mumbai.
De ble stjålet fra en safe
dagen før kjøperen skulle hente dem.
Dette vet jeg fordi sønnen min hadde hatt stedet under oppsikt i månedsvis.
Henting, levering, når stedet var tomt.
Steiner er rasende.
Og det er få ting jeg syns er mer ubehagelig
enn å høre sønnen min syte og klage.
Det som er interessant, er at ingen hadde brukt drill på safen.
Ingen hadde boret for å se på tilholderne,
helt flytende nitrogen eller syre inn i låsen. Nei da.
Noen hadde knekket koden.
Og enda mer interessant: Det var en S&D-safe.
Den samme typen safe som tok rotta på faren din.
Det ville vært ironi i Shakespeare-klasse
hvis sønnen hans ødela sitt eget liv...
ved å knekke safen faren hans ikke greide å knekke, eller hva?
Jeg er ikke så dum som faren min.
Wolfgang? Faren din gjorde noen feil.
Det gjør alle.
Du må alltid huske på hvem du er.
Jeg tenker på det hver dag.
Jeg skjønner ikke.
Du snakker engelsk.
-Snakker du engelsk? -Ja.
Jeg snakker veldig bra engelsk.
Hvor er jeg?
Det er så varmt, jeg kjenner varmen.
Kibera, Nairobi.
I Afrika?
Ikke Afrika. Kenya.
Hvor er vi? Det er iskaldt her.
London.
Harry Potter. Dronningen.
Engelsk te.
Kan jeg?
Jeg liker det.
Van Damme, gi meg den jævla bagen.
Det kan jeg ikke.
Gi meg den, ellers banker vi dritten ut av deg.
Jeg vil ikke skade deg.
"Hvis din fiende ikke vil underkaste seg, tilintetgjør ham."
Gi meg bagen, bitch.
Van Sham.
Ånden til den koreanske Jean-Claude dama:
Jeg vet du har viktigere ting å gjøre,
men for meg finnes det ikke noe som er viktigere.
Ok, Lito. Dette er den store scenen: Gutt møter pike.
Du har begynt å jobbe for faren hennes, Don Carlos, sant?
Og jeg får en mistanke om at han står bak dødsskvadronene?
Nei, absolutt ikke. Du syns han er sjarmerende.
-Men jeg kan føle at han er ond? -Nei, nei.
-Du syns bare at datteren hans er heit. -Du...
Det er så mye smerte i dette manuset.
Jeg syns jeg burde føle det.
Nei, overhodet ikke. Her.
Du trenger å være i fyr og flamme, ok?
-Det skal være sexy. -Ok.
-Kan du gjøre det sexy? -Ja.
Ja? El Caido, husk det.
Ok. Kan vi filme litt i dag? Ja?
Er vi klare? Ok, da setter vi i gang.
-Nachito! Kom igjen! -Innta posisjonene deres!
Vi er klare til å filme. Kom igjen!
Og action!
Kutt!
Lito, hva er det du gjør?
Tårer er ikke heite.
-Tårer er ikke sexy. -Unnskyld. Min feil.
Jeg er... Jeg er bare litt overfølsom i dag.
Jeg ble plutselig slått av skjønnheten hennes,
og vissheten om at all skjønnhet er midlertidig.
Forfall og død hjemsøker hvert åndedrag vi tar.
Kødder du med meg, Lito? Opp med haka.
"Forfall og død"? Dette er en film, for helvete.
OK, folkens. Kom igjen. Nachito!
Vi har ikke hele dagen. Kom igjen!
Innta posisjonene deres! Ny tagning. Kom igjen!
-Trekk pusten dypt eller noe, Lito. -Vent, vent!
-Jeg trenger sminke. Få hit sminkøren. -Sminkør!
Mehndi representerer ditt vesens ytre og indre sol.
Det vekker ditt indre lys.
Det forsterker båndet
mellom deg og mannen som skal bli din ektefelle.
Mamma?
Hva følte du for pappa på dette tidspunktet?
Vi hadde bare truffet hverandre én gang da vi var veldig unge...
da familien hans kom til Punjab.
Var du nervøs? Eller spent?
Trodde du pappa kom til å gjøre deg lykkelig?
Det var så annerledes på den tiden.
Kjærlighetsekteskap var ikke vanlige.
Jeg tror faktisk du er den første i familien som gifter deg av kjærlighet.
Men mye er likt, også.
Min familie ønsket det samme for meg som vi ønsker for deg.
Og han er en perfekt match.
Astrologen min så mange barn.
Alt kommer til å bli bra, kjære.
-Alt kommer til å bli perfekt. -Ja.
Ikke rør deg!
Hva er det med deg?
Jeg har aldri sett deg så lite fokusert før.
-Ditt sinn er delt i to. -Minst.
Hva?
Ikke noe, lærer.
Jeg har bedre ting å gjøre.
Hva det enn er som distraherer deg, hva det enn er du må bestemme deg for,
bestem deg og gjør det, så kan du komme tilbake til meg.
Jeg er i ferd med å falle helt sammen, Hernando.
-Men legen på settet sa du var frisk. -Frisk? Frisk?
Nei, jeg er ikke frisk. Jeg har grusomme magesmerter.
Det er... Jeg er lamslått. Jeg er...
Det kjennes ut som en svulst.
Du vet at kreft ligger til familien min. Hva om det er kreft?
Hva er det? Hva er poenget? Hva er poenget?
Det går ikke noe fortere i denne filen, din... kødd!
Jeg ser deg, din skurk!
Jeg ser deg og den jævla skurkebarten din!
-Faen! -Ro deg ned, Lito.
-Jeg blir angrepet fra alle kanter! -Trekk pusten dypt.
Jeg kan ikke.
Jeg kan ikke puste! Jeg kan ikke tenke!
Jeg... Jeg kan ikke huske noen ting!
-Hernando... Hernando? Er du der? -Ja, jeg er her.
Jeg dro for å kjøpe maiskolber i stad. Du vet jeg elsker mais.
Ja, du elsker mais.
Men da jeg skulle bestille, husket jeg ikke hva maiskolber het.
Lito, du kommer til å krasje.
Å, det gjorde du bare ikke! Unnskyld meg! Din...
Din ekle, billige plastikkpuppehore!
Jeg ser deg!
Slutt å skrike.
Jeg skriker ikke!
Hvor er jeg? Hvor er jeg?
Lito, hør på meg, vær så snill.
Jeg vet ikke hvor jeg er, Hernando. Hernando?
Hører du stemmer?
Nei, jeg... Jeg ser ting.
Ser du ting?
Det er... Det er en koreansk kvinne som gråter.
Jeg gråter ikke.
Det står en koreansk kvinne rett ved siden av meg,
og hun gråter ikke, på samme måte som jeg ikke skriker!
Lito, hva skjedde?
-Redd meg, Hernando. -Hvordan fikk du lappen?
Hei! Faen!
-Hallo? -Janet Marks?
-Ja? -Hei, dette er betjent Will Gorski.
-Jeg ringer om datteren din, Nomi. -Har dere funnet ham?
Ikke ennå. Sykehuset har meldt henne savnet.
Jeg håpet du hadde mer informasjon.
Jeg visste dette ville skje.
Det er ikke første gang Michael har problemer med politiet.
Ja, jeg ser noen arrestasjoner for hacking...
KVINNE RØMMER FRA SYKEHUS
-...elektronisk inntrenging... -Politiet kom dag og natt.
Michael begynte å omgås noen dårlige folk, ble infisert med masse gale ideer.
Jeg tror disse greiene med hjernen hans
begynte med hormonene han startet med.
De fleste er ulovlige.
Gudene må vite hva som er i dem.
Men Michael har aldri vært fornuftig.
-Nomi. -Hva?
Ikke Michael. Hun heter Nomi.
Hei, vennen. Jeg fikk nettopp en sms fra Disney. De er på vei.
Alt i orden?
Det skjedde noe mens jeg kom gående, ikke sant?
Hva?
Jeg så på menneskene og fikk en veldig kjent følelse,
en jeg har hatt hele livet.
Følelsen av å bli sett og ikke sett,
å være en del av dem og adskilt fra dem.
Og så så jeg deg... det første mennesket som fikk alt det til å gå bort,
som fikk meg til å føle at jeg passet inn, hørte hjemme.
Jeg så deg, og et øyeblikk...
visste jeg ikke hvem du var.
Det som skjer med meg, føles umulig.
Vennen, for ikke så lenge siden ville en som meg,
en med min gale tanker, mine lyster,
en med sånt hår...
ha vært helt umulig i denne verden.
Akkurat som det var en gang
da tanken på at jeg kunne forelske meg i en som deg...
Helt ærlig?
Selv jeg ville ha sagt at det var umulig.
Og likevel... der var vi, på det knøttlille badet på Lexington,
og fra det øyeblikket leppene mine berørte disse leppene...
forsto jeg noe av det viktigste jeg har lært her i livet:
Det umulige er et kyss unna virkeligheten.
Han kysset meg.
Første gang jeg kysset faren din... kjære vene!
Jeg vet ikke om han vil du skal få høre dette.
Så klart, for jeg står her og lager mat.
Jeg hører ikke et ord du sier, min kjære.
Faktisk trodde jeg, i lang tid, at å kysse var som å spise kebab,
for hver gang vi kysset,
smakte jeg bare alt krydderet og hvitløken på leppene hans.
Jeg er sikker på at hva det nå er dere ler av, ikke er på bekostning av en mann
som har slavet i vei i mange timer for å lage... shahi tukda.
Du er så vakker, Kala.
Takk, pappa.
Får jeg smake?
Det er til deg.
Pappa, kan du lære Rajan å lage det?
For et minutt siden smakte dette som vanlig kaffe.
Nå smaker det som en slags søt dessert.
Det høres da ikke så ille ut.
Hva om dr. Metzger har rett, og det er noe galt med hjernen min?
Det er to muligheter.
Mulighet én: Det han sier, er sant.
Det er noe galt med hjernen din.
Det forårsaker hallusinasjoner, og du kommer til å dø.
Jeg digger ikke den muligheten. Hva er den andre?
At han lyver.
At det han sier skjer med deg, ikke er det som skjer.
I så fall må det være en grunn til at han lyver,
og vi må finne ut hva det er.
Ta det med ro, vennen. Vi skal finne ut av dette.
Bra gjort, Van Damme.
Kom hit.
Hva er det som foregår?
Du besto prøven.
Hvorfor?
Jeg måtte vite hvor langt du ville gå.
Er du villig til å sette livet på spill for...
et par kokosnøtter, er du mannen jeg trenger.
Jeg tar kontakt, Van Damme.
-"Steiner er rasende." -"Steiner er rasende."
"Det er få ting jeg syns er mer ubehagelig enn å høre sønnen min syte og klage."
"Å, pappa!
Pappa, noen stjal diamantene mine. Jeg vil ha..."
-Hold kjeft, for faen! -Ikke! Skjorta er ny.
Bruk aldri det ordet, skjønner du?
Sergei er ikke dum. Han følger med på oss.
Sergei veit ikke en dritt.
Ellers ville vi vært døde.
Han bare kødda med deg, prøvde å finne ut om du visste noe.
Han snakka sikkert med safekodeknekkere hele dagen, om det samme.
Han er på fisketur.
Vær stille og hold deg til planen.
Oppfattet.
"Steiner er rasende."
Jeg må pisse.
Hvem er det?
Er det en dame her inne?
Hva mener du med det? Det er mitt bad.
Ditt bad? Du er nok enda fullere enn meg.
Jeg er ikke full, men det er du! Dette er en privatbolig.
Du har sikkert gått opp trappene fra restauranten.
Hva er det du snakker om?
Den stemmen kjenner jeg.
Hvor er du?
Du er den syngende mannen fra drømmen min.
Jeg ser deg ikke.
Wolfgang?
Hvilket språk var det?
Kala, er alt i orden? Jeg hørte at du snakket med noen.
Bare... med meg selv.
Hvis du trenger noen å snakke med om saker og ting...
Saker og ting?
Saker og ting som skjer på bryllupsnatten.
Det går bra, tante.
Vi har Internett.
Jeg visste det ville være godt for noe.
Bestemmer jeg meg mens det skjer?
-Eller vet jeg det alt? -Si det, du. Du er jo fyren.
Bare gjør det ekte. Bruk magefølelsen din.
Jeg bør ha en replikk før jeg når Don Carlos.
-Ja da. Samma. -Ok.
Vi øver først med kinaputtene, sant?
Ikke faen! Jeg vil ha kaos, forvirring.
Jeg vil ha løsskudd, eksploderende kinaputter.
Voldsom uorden rundt den meningsløse ødeleggelsen av dyrebar kunst.
Det er... Det er filmens budskap.
Og uten litt virkelighet, kommer ingen til å tro på det.
-Ok? Magefølelsen! -Ok.
Ja! Er vi klare? Nachito!
Kom igjen, alle sammen.
Du tror det ikke før du ser det med egne øyne. Leddene hennes...
Hun kan blåse ut lysene på en cupcake stukket opp i ræva.
Ja, hun er en ekte kunstner.
Jeg kan ikke. Har masse papirarbeid.
Du blir med. Det er Millers 40-årsdag.
Du må vise ham respekt.
Skriv under på det jævla kortet, pendejo.
Og putt 20 dollar oppi.
DET ER IKKE BARE STØRRELSEN SOM TELLER
-Fy faen. -Hva er det?
Jeg ba om bedre resolusjon på bildet ditt fra i går.
-Guttungen? -Kom og se.
Sjekk kontaktene hans.
Sjekker.
Navn og adresse.
Kom.
Hadde ikke du masse papirarbeid?
Ikke? Ok.
Der er de.
Beklager at vi er sene. Jeg ville være sikker.
Var purken der?
Én spaner foran leiligheten deres.
En sivil politibil i bakgaten.
Faen.
Fikk du tak i Isabella?
Hun sa dere kan bruke inngangen bak.
Tusen takk. Jeg vet hvor mye bry dette er.
Ikke noe problem, Nomi.
Etter det du gjorde for Lola og meg? Du er som familie.
Clete Tamark. Et par dommer.
Hærverk, fyll, besittelse.
Nå er han medlem i New Maniac Mafia i Englewood.
Hva skjedde med Old Maniac Mafia? Dem savner jeg.
Han er bare en guttunge.
Det er de alle sammen, Will. De er guttunger.
Kunst er som religion.
For de troende betyr det alt.
For alle andre... er det bare noe stinkende piss.
Jeg kjenner deg.
Kjenner jeg deg?
Dette er ikke deg.
Clete! Purken!
Drep ham!
Faen! Helvete!
Stopp, sa jeg!
Jeg hater denne dritten!
-Faen! -Kom deg opp! Løp!
Spark meg.
Er det gris det lukter?
Dere er nok i feil nabolag.
-Ta med dere baconlukta og dra. -Har dere jævler kaffepause?
Ja, med mora di.
Hva faen er det som lukter? Ha det!
Nå skal vi ha det gøy.
-Kutt, for faen! -Hvordan var det?
Jeg fikk ståpikk som kommer til å vare hele uka.
Det var så naturlig, så ekte!
-Unnskyld. -Faen!
Unnskyld. Jeg beklager.
-Det blir med i filmen. -Gjør det?
-Det blir med i filmen! -Blir det med?
Hvor er jeg? Hvor er dette?
Nairobi.
Hvor er du?
Seoul.
-Kan du koreansk? -Kan du swahili?
Så hvordan forstår vi hverandre?
Jeg vet ikke.
Du er Jean-Claudes ånd.
Jeg følte ånden din inni meg.
Du er veldig god til å slåss.
Du vet ingenting om meg.
Jeg vet ikke hvordan, men jeg vet at du heter Sun.
-Du må ta en vanskelig avgjørelse. -Slutt. Dette kan ikke være ekte.
Uten deg hadde jeg nok vært død.
Jeg forstår ikke dette.
Så hvis du ikke har noe imot det, later jeg som om du er en hallusinasjon.
Det er helt greit.
Nå som det er avgjort, vil jeg gjerne fortsette spaserturen min.
-Alene. -Selvsagt.
-Du er her fortsatt. -Unnskyld.
Jeg vet ikke hvordan jeg kom hit.
Kanskje det er noe i meg eller i deg som kaller på den andre.
Jeg kaller hverken på deg eller noen andre.
Kanskje det er det som er problemet.
Er du i vanskeligheter?
Nei. Men i morgen er jeg det kanskje.
Jeg kjenner dette valget.
Det er som å ha to forskjellige liv.
Ett er veldig farlig for meg.
Det andre er veldig ille for min mor.
Spørsmålet mitt er om jeg vil at min bror skal straffes,
at firmaet min far bygget, skal ødelegges?
Eller om jeg vil redde dem,
gå i fengsel for dem,
selv om de har vært slemme mot meg hele livet?
Du er redd.
Jeg føler det for moren min hver dag.
Jeg lovte å ta meg av henne, at alt ville bli bra...
og jeg må holde det løftet.
Jeg må holde det, uansett hva.
Jeg lovte moren min å beskytte familien.
Det var det siste jeg sa til henne før hun døde.
-Hvis jeg bryter det... -Da blir dine siste ord en løgn.
En gang, da jeg var åtte år...
kom min fars fiender hjem til oss.
Så store macheter.
Moren min hadde en så liten kniv.
De ville ha hevn for noe min fars stamme hadde gjort.
De villa ha meg.
Faren min var borte. Hun var alene.
Men hun dyttet meg bak seg og sto opp mot mennene.
De visste de kunne drepe henne.
Men de så henne også i øynene og visste
at hun ville drepe minst én av dem.
Og de dro.
For ingen av dem ville være den ene.
Hvem kan si om det er vi som gjør valget,
eller om det er valget som gjør oss?
FAR
...seremonien.
-Det siste vi vil... -Fargen kler henne veldig godt.
-Jeg synes den viser riktig... -Hvem sydde den?
-Den skredderen vi pleier å bruke? -Jeg visste ikke at den var så tung.
Jeg håper jeg ikke besvimer mens vi går rundene.
Priya!
Jeg mener ikke å mase, men...
-Sanyam, vær så snill! -Ta den tiden dere trenger.
Jeg tar det første av syv skritt med deg, min kommende ektemann...
så vi kan elske hverandre og love å vokse sammen
i psykisk og åndelig styrke.
Jeg tar det fjerde av syv skritt med deg.
Jeg tar det femte av syv skritt med deg, min kommende ektemann,
og lover deg kjærlighet og lydighet i alt.
Jeg tar det sjette av syv skritt med deg, min kommende hustru...
med løfte om evig samhørighet.
Vi skal dele kjærlighet.
Dele de samme smakene.
Dele den samme maten.
Det siste løftet, det siste skrittet, er ditt, min elskede.
La oss avgi et løfte sammen om å dele det som gjør oss sterke.
Vi skal ha ett sinn.
Vi skal holde disse løftene sammen.
Kom, idet jeg tar det siste av syv skritt med deg, og...
Hva faen er det du gjør?
Du er ikke forelsket i ham.
Subtitles by www.addic7ed.com