Tată?
Ce e?
Ce doreşti?
Bere fără alcool? Vrei bere fără alcool, tată?
Nu poate să bea aşa ceva!
De ce nu? Cealaltă asistentă nu a spus nimic.
Eu spun ceva... carbonatare. E mai bine pentru el.
- Chiar crezi că contează? - Da, cred.
Am încercat, tată.
Veţi urmări filmul, "Boulevard"
Thanks to GoldenBeard - www.subscene.com -
Traducerea şi adaptarea Richard Nasta
- Eşti trează? - Ceva de genul.
Bine.
- Bună dimineaţa. - Bună dimineaţa.
Mulţumesc. Cine-i tipul ăla?
Cineva. Ai folosit muşeţel?
Desigur.
E bună de ceva?
Celor de la "New York Times" nu le-a păsat aşa de mult.
- Mi-a plăcut primul roman mai mult. - Sunt sigur.
- Să ai o zi bună. - Şi tu.
Nu uita să iei vinul pentru cina de diseară.
Da.
- Ne vedem. - Sigur.
Totul arată foarte bine. O să fiţi în regulă.
Nu pot să cred c-am cumpărat o casă.
- Da. - Simt că am sindromul scriitorilor.
E important pentru noi.
Va trebui doar să-l pun pe director să semneze şi vă puteţi duce mobila.
Revin imediat.
Dacă puteţi semna actul ăsta, vom termina cu cei doi de acolo.
Hanson şi McKay.
Domnul va mă pedepsi pentru asta.
Nolan.
- Eşti fericit? - Poftim?
Eşti fericit?
La fel de mult ca toţi ceilalţi.
Mă refer aici la slujbă, aici la bancă.
Desigur.
Pot aştepta. Nu se grăbesc cei doi.
Ai fost în sucursala asta de 25 de ani.
- Aproape 26. - Impresionant.
Mulţumesc.
Cred că te-ai gândit la o schimbare din când în când.
Sunt aici de mulţi ani.
Ştiu oamenii, clienţii.
Vom avea o nouă sucursală în parcul Belvedere.
Şi dacă vrei, vei putea fi director, la fel ca mine.
Tu vei conduce acel loc.
Eşti interesat?
E o mare surpriză.
Totul depinde de Ralph Blydon, desigur.
- Preşedintele regional. - Da.
I-am spus despre tine şi ar vrea să vă întâlniţi.
A sugerat o cină la el acasă, ceva intim.
Eu, soţia mea Gloria, tu şi soţia ta... Joy?
- Da, Joy. - Joy, desigur.
- Nu te mai gândi la ei. - Bine.
Secretara mea te va contacta cu data şi detaliile.
Vom vedea unde vom ajunge.
- Şi nu părea atât de îngrijorat. - Bine.
Va fi bine pentru tine. E un lucru bun.
Desigur. Mulţumesc. Am să merg acum.
Desigur.
Perfect.
Mai am nevoie de încă 30 de minute.
Tot ce trebuie să facem e să lăsăm vinul să vorbească şi suntem în regulă.
Vinul. Am uitat complet. La naiba.
Dacă nu avem un Cabernet pentru Winston, va pleca înainte de desert.
Am să merg să iau unul.
Nu ai timp să mergi să iei vin, Nolan.
Am să merg aici la magazinul de după colţ.
- Nolan. - Dragă, ştiu.
Doar ce e mai bun pentru profesor.
Dar grăbeşte-te! Te rog.
Desigur.
Puştiul a fost un student şi m-a întrebat cine a fost Rushdie.
Un student ce-a terminat?
- Da, Patty a fost acolo. - Da.
M-am gândit să plâng în public, dar apoi am zis, ce naiba?
Apoi am spus, "E un arheolog sau ceva de genul."
Da, nu, cred c-ai spus că-i un astronaut.
Am spus că-i un astronaut. Ultimul astronaut de pe lună.
Mâncarea a fost excelentă iar compania chiar mai bună.
Şi vinul a costat fără îndoială 7.99$.
E o săptămână bună.
Mă întrebam cât va dura până vei observa.
Am o teorie despre vinurile bune, şi anume că...
- Spune. - ... nimeni nu ştie cu adevărat
sau să-i placă sau opera sau...
- Filmele străine. - ... filmele străine.
Nu, nu.
- Da. - Fără filme străine.
Pe bune.
Nu, dar, Joy, mâncarea a fost delicioasă, mulţumesc.
Cred că doar al patrulea pahar de vin l-a prins cu adevărat.
Sunt bine.
Am vorbit prea tare?
- Nu. Nu. - Nu? Bun.
Eşti în regulă.
Poate cineva să-mi sufle în ţeava de eşapament s-o pornesc?
Nu pot să-mi asum niciun credit pentru această mâncare.
Nolan e bucătarul. Eu doar supraveghez.
- E foarte bună, Nolan. - Bună treabă.
Joy, am văzut că citeşti noul roman al lui Hopkins.
Am să-l termin, dar nu-s un fan.
Înainte să-l "nenoroceşti", ascultă.
- E un tont pretenţios. - Dumnezeule.
Cred că Joy ar spune că-i mai degrabă sfios.
- Dar mulţumesc. - Da, îmi imaginez c-ar spune.
Eu nu fac pe modestul.
Am citit romanul în croazieră şi dacă nu-mi păsa de mediu,
l-aş fi aruncat peste bord.
Cum a fost croaziera? În Alaska parcă, nu?
- Da. - Şase zile...
- A fost drăguţ. - ... de mers prin gheaţă.
Ce ne-a lipsit a fost suflul balenelor.
Recunoaşte, ţi-a plăcut.
Atâta timp cât stăteai între mine şi Alaska, a fost frumos.
Da, a fost foarte romantic. Şi foarte drăguţ.
Ar trebui să mergem şi noi într-o croazieră.
- Da. Ar fi minunat. - Da?
Stai. Nolan îşi ia vacanţă?
Ce-mi scapă aici?
Nu-i ceva nemaiîntâlnit.
Banca ta o să dea faliment,
şi exact asta vor face când vei accepta promovarea.
Ce vei fi, director la sucursala din parcul Belvedere?
Şic, cum spun copiii şi asta merită încă un toast.
- Parcul Belvedere? - Da.
Sau nu.
Mă bucur că te-am văzut.
- Mulţumesc. - A fost o seară minunată.
Cineva mi-a furat mânecă.
Îmbracă-l pe micul băiat.
Şi asigură-te că mitenele sunt încă ataşate.
- Aveţi grijă. - Ne mai vedem.
- Mă bucur că te-am întâlnit. - Asemenea.
- Veniţi din nou. - Să sperăm că putem.
- Uită-te la pălăria lui. - Pune-i-o pentru el.
- Pa. - Pa.
Da.
E foarte drăguţă.
Simpatică, chiar.
Da, tânără, dar e isteaţă.
- Da. - Da.
Am să iau eu vasele.
Când voiai să-mi spui despre promovare?
Winston a fost puţin prematur.
Da, dar lui i-ai spus, mie nu.
Îl ştii pe Winston. Vorbeam şi mi-a scăpat.
Înţeleg.
Da.
Imediat ajung.
Ce e?
Un eveniment cardiac într-un pacient cu probleme cardiace e ceva normal.
Vestea bună e că l-am depistat repede.
Dacă vrei să-l vezi, poate fi doar pentru câteva minute.
Trebuie să se odihnească.
E în regulă.
Prefer să-l las să se odihnească.
Am să-l vizitez când va fi mai bine.
- Eşti bine? - Desigur.
Mă voi întoarce.
Tăticule.
Mă duci o tură cu maşina?
Conduce destul de încet.
Isuse!
Ai grijă pe unde mergi.
Doamne.
- Nenorocitule. - Doamne.
Doamne, eşti bine?
Doar că nu te-am văzut trecând strada.
Am frică asta, fobia asta de-a răni oamenii şi...
Doar...
Scuze, sunt puţin distras de tot ce văd şi...
Vrei să mă duci la o plimbare?
Poftim?
Te-am întrebat dacă vrei să mă duci la o plimbare.
Sigur.
Bun.
Scuze, n-am fost atent. Ai la ce te uita acolo.
Mă bucur că eşti bine pentru că am frica asta de-a răni oamenii.
Unde ai vrea să te duc?
O să tragi acolo pe dreapta.
Mi-o sugi, costă 100$. Ţi-o sug, costă 150$.
Dacă vrei mai mult, trebuie să plecăm de aici, ai înţeles?
Da, desigur, eu...
Ce?
Doar că...
Ce, ai o soţie?
Da. De ce?
Băga-mi-aş.
Dumnezeule.
- Trebuie să mergi. - Ce?
Trebuie să mergi acum. Du-te nu sta.
Da, e bine.
O putem face şi aici.
- Aş vrea o cameră pentru... - 60$.
60$, mulţumesc.
E puţin ciudat pentru mine...
Cred că putem face cafea.
Vrei nişte cafea?
Nu, mi-e bine.
Cât timp avem la dispoziţie?
O oră. Depinde de tine.
E inclusă în preţ. Aşa c-am să fac.
Eu...
Obişnuiam să-mi placă motelurile când eram mic copil.
Era drăguţ să fiu în altă parte.
E că...
Băga-mi-aş.
Zilele-mi sunt numărate.
A fost amuzant, să fiu altundeva.
De unde eşti?
Din Ohio.
Dayton.
Nu, nu trebuie să faci aia.
Ce?
Eşti bine aşa îmbrăcat cum eşti.
Bine. E timpul tău.
Da.
Pot să fumez?
Desigur, nu ştiu dacă e o cameră pentru fumători.
Dar uită-te la scrumieră... Cred că poţi.
Vrei să mă atingi sau ce vom face aici?
Nici măcar nu-ţi ştiu numele.
Leo.
Sunt Nolan.
Ăla-i numele de fată al mamei mele.
A murit acum şase luni.
O ţineam de mână.
E ciudat, era...
Oamenii pleacă.
Dar pentru unii, nu pare a fi corect.
Aş vrea să-ţi dau mai mult, dacă-i în regulă.
- Bani? - Da.
În maşină ai menţionat nişte sume şi aş vrea să-ţi dau mai mult.
Eşti căsătorit?
O iubesc.
O iubeşti.
Da. O iubesc.
Poţi să mă laşi unde m-ai găsit.
Pot să dau cumva de tine?
Mi-am închis telefonul, dar poţi să mă găseşti mereu aici.
Sau poţi să-mi dai numărul tău, dacă doreşti.
Mi-ar plăcea.
Mulţumesc, Leo.
- Ar trebui să te sun? - Da, te rog.
- Bine. - Da.
Cum e tatăl tău?
Va fi în regulă.
Culcă-te la loc.
Sunt atât de tinere.
Sălbatice.
Le dai o carte o să se uite la ele după întrerupător.
În zilele noastre obişnuiam să mergem în campus
cu câte 5 kg de cărţi în spatele nostru.
Da, şi apoi a apărut calea ferată.
A fost o zi minunată.
Uite cine-i aici.
Da, normal că-i aici. E marţi.
Nolan, mulţumesc foarte mult pentru cina de aseară.
- A fost foarte bună. - Desigur.
I-am spus lui Liz să vă aducă tiramisu.
Da. Dar trebuie să plecăm.
- Da? - Da.
Atunci, Nolan, mă bucur că te-am văzut şi salut-o pe Joy din partea mea.
- Desigur. - Bine.
Eşti cu ea de patru luni. E record pentru tine.
Da, păi, vrea să se mute în New York după ce va absolvi.
Va uita de mine.
Odată ce realizează că nu-s singurul care ştie cine-i Rushdie.
Îţi aminteşti cât de mult am vrut să ne mutăm în New York?
Winston şi Nolan în vârful lumii?
Voiam să scriu cel mai bun roman american.
Tu, ne plăteai chiria lucrând pe Madison Avenue
vânzând chiloţi tuturor ce doreau.
Da, îmi amintesc.
Dar apoi ai găsit-o pe Joy.
Literalmente.
- Da. Timpul e amuzant. - Da
- Ia-o uşor. - Ne mai vedem.
- Aştepţi un apel? - Nu.
Da, păi, cred, da.
A naibii răspuns pentru o întrebare atât de simplă.
Bine.
Noapte bună, dle Mack.
Noapte bună, Walt.
Sunt blocat la muncă şi ca să termin, trebuie să rămân până târziu.
Scuze, n-am să ajung la cină.
Dar voi fi acasă cât de repede pot.
Da. Nu, nu aştepta.
Bine.
Şi eu.
Leo.
Ăla-i băiatul tău?
Du-te trage-i-o pederastului.
- Vrei să mă duci cu maşina? - Da.
Ţi-am luat ceva.
- Pentru ce? - Pentru tine.
E un telefon cu cartelă.
Am telefon.
Parcă ai spus că l-ai închis.
Nu, e în regulă.
Ţi-am dat numărul meu.
Poţi să-l foloseşti.
Mi-am pus numărul în el, doar în caz.
Acum nu poţi uita.
Vrei să mergem din nou undeva?
Da.
- E în regulă? - Da.
Vrei să-mi sugi mădularul sau ce vrei să faci?
Prefer doar să mă uit.
Arăţi foarte bine.
Ar fi în regulă?
- Pot să mă aşez? - Desigur.
Ce faci, înafară de bani?
Ai spus că lucrezi la bancă.
Asta nu înseamnă că-mi plac banii.
Cred că îmi plac, într-un fel.
Îmi plac filmele, să citesc.
Îmi plac cele Western.
- Western? - Da.
Când eram copil, tata mă lăsa la filme şi cele Western erau preferatele.
- E încă în viaţă? - De abia.
E la o casă de pensionari.
Am grijă de el.
Cred că sunteţi apropiaţi.
Nu chiar... din păcate.
De ce ai grijă atunci de el?
Pentru că asta ar trebui să faci.
Mi-ai lipsit, Leo.
Nu ştiam că eşti trează.
De ce? E trecut doar de miezul nopţii.
Scuze, am avut atât de mult de lucru, pentru promoţie.
Vreau doar să fiu pregătit.
Verificam croazierele.
Doamne, sunt de atâtea feluri.
Şi nu-s scumpe, considerând ce primeşti.
Ştiu că nu-i genul tău.
Dar ar putea fi amuzant.
Unele sunt ridicole. Locurile şi toate cele.
- Şi crezi că ne-ar place o croazieră? - Da.
E cam înregimentat, dar ar putea fi distractiv.
Da.
Da?
Ar trebui să dorm puţin.
Bine.
Am încercat să te sun la bancă de câteva ori.
M-am săturat să lucrez acolo aşa că m-am dus la locul ăla,
cel de pe Broadway?
- La Sub Stop? - Da, la ăla.
Da, cel de pe Broadway.
- Eşti sigur? - Da. De ce?
Bine.
Noapte bună.
Noua lui medicaţie e pe masă.
Poţi să i-o dai când vezi că cedează.
Bine, mulţumesc.
Ai stat toată ziua.
Nu ai carbonatare.
Chiar şi asistenta Mengele ar fi de acord.
Poftim, tată.
Aparent, pot să fiu pedepsit pentru asta.
Aşa că o vom ţine între noi.
Rahat.
Ellington este considerată cea mai bună competiţie de jazz.
Sunt şase tabele ce le pun în fiecare an,
noile transcrieri din Ellington.
Dar mai important, va trebui să câştigi locul pentru Ellington.
Ai fost acceptat.
Aţi ajuns în top 5%, orice ar însemna asta.
Am discutat ieri după-amiază.
Acum...
E puţin întârziată.
Când am mers să vorbesc,
mă gândeam, "nu cred că sunt aici să-i pun lui Wynton Marsalis o întrebare."
Şi puteam să simt cum îmi bate inima.
Parcă voia să-mi iasă din piept. Simţeam cum îmi împinge cămaşa.
Am mai auzit la mulţi oameni, dar nu credeam că am să păţesc eu.
Dar când i-am pus întrebarea, relaxarea mea s-a văzut cu ochii.
Nolan.
Nolan!
N-ai întârziat?
Dumnezeule.
Walt.
- Eşti bine? - Îmi pare rău, am dormit.
Te-a aşteptat un client.
Din fericire, John s-a ocupat de el.
Îmi pare rău. Mulţumesc.
Să nu se mai întâmple.
Desigur.
- Nu-ţi stă în fire. - Ştiu.
Unde ai fost? Te-am aşteptat toată seara.
Credeam că vei suna.
Nolan.
Ascultă, soţia mea ia cina cu o prietenă în seara asta
şi mă gândeam că poate ne-am putea vedea?
Am putea merge să mâncăm ceva şi... desigur, te voi plăti.
Dacă eşti de acord.
E în regulă?
Bine.
Ne vedem.
Nu-i rău.
Îţi aduci soţia aici?
Am adus-o odată, acum mult timp.
Când eram acasă am mers într-un loc la asta.
- Da? - Da.
Mama m-a dus la una din onomasticile mele.
N-a fost la fel ca acest loc.
A fost drăguţ.
Sunt sigur c-a fost.
De ce ai plecat din Dayton?
Nu ştiu. Mama se întâlnea cu un alt măgar.
Poate e cum ai spus tu despre moteluri.
Voiam să fiu într-un loc diferit.
Nu ştiu...
Da.
Uneori e bine să fii în alt loc.
Am să merg la baie. Vin imediat.
Bine?
- Nolan? Ce surpriză. - Dan.
Gloria, ţi-l aminteşti pe Nolan Mack?
- De la bancă, de luna trecută. - Nolan.
Gloria, mă bucur să te văd din nou.
Cred că-i o ocazie mare. Joy e aici? Am s-o salut.
Nu, sunt aici cu nepotul soţiei mele.
E băiatul surorii ei, Leo.
Cred că-i nepotul tău preferat.
Da.
Mă bucur că te-am văzut, Nolan.
La fel, Dan, Gloria.
Salutări soţiei tale.
Pot să intru?
Altădată, desigur.
Bine, desigur.
Prinţeso. Unde-mi sunt banii?
Am rămas fără ei.
- Ai rămas fără ei? - Da.
Cum naiba ai rămas fără ei?
Pur şi simplu.
Stai aici.
Ştii că nu-mi place să fac asta, prinţeso, dar tu ţi-ai ales munca asta.
Am să te mai întreb încă odată... Unde sunt nenorociţii mei de bani?
Nu mai am...
M-ai minţit cumva?
Asta s-a întâmplat?
Atunci unde sunt banii mei?
Te-am văzut cu pederastul ăla. Aşa că ştiu că ai.
Nu, nu am.
Du-te naibii, nenorocitule...
M-ai minţit cumva de două ori la rând?
M-ai minţit cumva de două ori la rând?!
M-ai minţit de două ori! Băga-mi-aş!
Voi doi poponarilor aţi fost doar la o întâlnire, vorbind?
Ai fost doar la o întâlnire.
Nenorocitule, nu cred nimic.
Ridică-te, nemernicule.
- Ce altceva ai?! - Nimic!
Nu te cred.
Ce avem noi aici?
De unde ţi-ai luat telefonul ăsta, prinţeso?
Ascultă. Îmi vreau banii.
Şi îi vreau chiar acum!
Tâmpit...
Doar lasă-l în pace!
Lasă-l în pace!
Rahat. Uite cine-i aici.
Să auzim ce are de spus.
- Sun la poliţie. - Chiar te rog.
Cred că-i o idee bună.
Am să le spun că acest pederast îmi plăteşte curva tânără
să-i sugă mădularul lui bătrân şi uscat.
Telefonul tău nou sau al meu? Care?
Ce doreşti? Te rog.
- Băga-mi-aş. - Vrei bani?
Am bani. Cât vrei să-i dai pace?
Aşa mai discutăm. Ai bani?
Da, uite, te rog. Poftim.
Am 150$ aici, doar ia-i.
Ia-i şi lasă-l în pace.
- Te rog. - Băga-mi-aş!
Haide, ridică-i pentru mine.
Dumnezeule.
Te rog.
Doar lasă-l în pace şi lasă şi telefonul.
- Telefonul? - Da.
Rahat.
Poţi să-l păstrezi. Oricum am deja unul.
Curvo.
Mă bucur c-am rezolvat asta ca doi adulţi.
A fost bine.
Violenţa e răspunsul tău la tot?
Dragă, îmi pare rău.
Da, este!
Poponari idioţi.
Încă sângerezi.
Aşa.
Va trebui să vezi un doctor.
Haide.
Aşa.
Lasă-mă s-o ţin eu.
Bine.
Vei avea un ochi vânăt mâine.
Da.
Ce crezi că va spune soţia ta?
Nu ştiu.
Haide, lasă-te pe spate.
- Doar lasă-te pe spate. - Nu vreau.
Haide.
Aşa.
Continuă să presezi.
Să vedem dacă ai ceva să nu ţi se infecteze.
Nu arată rău.
Se va înrăutăţi.
Pe bune?
Am 60 de ani şi ăsta-i primul meu pumn.
Ai ceva antiseptic sau peroxid?
Ai...
- Aşa. - Am adormit.
A oprit sângerarea.
Am să plec, bine?
Dacă vrei.
Dumnezeule.
Doamne, Nolan, ce s-a întâmplat?
E atractiv, nu?
Ce naiba s-a întâmplat?
Era un sertar deschis şi s-a blocat între S şi Q şi nu mi-am ştiut puterea.
Cred că-i cea mai proastă scuză pe care am auzit-o şi am o poziţie unde aud multe.
Ţi-a mâncat cumva şi câinele temele?
Nu te pot prosti.
Nu, nu poţi. Ce s-a întâmplat?
Făceai pe justiţiarul în viaţa ta secretă?
Ai ghicit.
Ţi-ai dat seama.
Am uitat.
Angajează Patty pe cineva chiar acum la restaurant?
E o chestie numită "tranziţie".
Treci de la un subiect la altul.
Am să mă interesez.
E pentru cunoştinţa unui prieten.
Puştiul are nevoie de-o pauză. Încerc doar să ajut pe cineva.
Da, pot întreb, desigur.
Cred că am o mică influenţă aici.
Mulţumesc.
- Sigur eşti bine? - Da, desigur.
- Bine. - Sunt minunat.
Îi spun noul Updike.
Nu înţeleg, e prea sentimental.
Câteodată, cred.
Nu, chiar e. Ce-a primit recent părea foarte fals.
Sau cum ar spune Winston, rahat de cal.
Unde-i omul ăla când avem nevoie de el?
Ce?
Ar trebui să predai.
Predau. Trei nopţi pe săptămână.
La universitate mă refer.
Un dulap cu dosare? Pe bune?
A fost un accident stupid.
Deocamdată...
Engleza ca a doua limbă de trei ori pe săptămână, îmi e de ajuns.
Crede-mă, nu-mi lipseşte politica.
- Vrei ceva de băut? - Nu, mi-e bine.
Cum a fost cina de aseară cu Cat?
O ştii pe Cat.
Am vorbit despre conferinţa ESL pe care o avem în weekend.
Am încercat să merg la locul ăla de pe Broadway, dar e închis.
Ştiai?
"Masculin Feminin."
Copilul lui Marx şi Coca-Cola.
Cu siguranţă.
Îţi aminteşti?
Normal că da.
Iarna anului 1977.
L-am văzut la Festivalul Filmului.
Tu, în felul tău unic, ai explicat întregul film scenă cu scenă.
Sunt sigur că tuturora le-a plăcut explicaţia ta, a fost minunat.
Restaurantul?
Sub Stop?
Îmi pare rău c-am minţit.
Ştiu.
Mereu te uiţi la asta.
Pentru că eşti tu în el.
Prietena ta ce deţine acel restaurant m-a sunat.
- Da? - Da, o să mă pună la încercare.
A spus că am nevoie de-un tricou alb şi pantaloni negri.
Am pantaloni negri, dar cred că s-a referit la cămaşă nu la tricou.
Aşa cred şi eu.
Uite cum facem, când ies de aici, mergem şi-o să-ţi cumpărăm.
Bine.
Bun.
Pa.
Cred c-ar trebui să merg.
Nu, e în regulă.
Nu, avem regulile noastre.
Ne vedem.
Cum de nu facem mai mult?
Facem destule.
Nu, mă refer la sex.
Nu ştiu.
- Pentru că ai o soţie? - Poate.
Dar ce facem acum nu înseamnă c-o înşeli?
Ba da, probabil.
Ar trebui să merg.
Stai...
Uite, ţi-am luat ceva.
Nu-i mare lucru.
L-am găsit la magazinul de filme.
- Un Western. - Da.
- L-ai găsit. - Da, nu ştiu cum.
E pentru tine. L-au avut doar la casetă, aşa că...
Nu, e în regulă.
Sunt sigur că am un aparat să pot să mă uit la film.
Mulţumesc, Leo.
- E în regulă. - Da.
E...
Bine.
Mersi.
Nolan.
- Mă bucur să te văd. - Da, şi eu.
E nebunul prin preajmă?
Nu, e...
Nolan, îmi pare rău, dar acel tânăr,
fiul prietenului tău, n-a apărut astăzi.
- Pe bune? - Da.
Ştii cât de aglomerat e acolo de prânz şi unul din băieţi n-a venit şi a fost
foarte greu pentru mine să ţin totul în ordine aşa că am depins de el.
Îmi pare rău, nu se va mai întâmpla.
Îl sun imediat şi...
Nu, nu-ţi face griji. E în regulă.
I-am dat o şansă şi trebuie să fac ce-i mai bine.
Ştii? E datoria mea, şi...
Sunt sigură că înţelegi, Nolan.
Te rog, desigur. Îmi pare rău.
- Da. - I-ai acordat o şansă.
- Da. - Îmi pare rău.
Da, şi mie îmi pare rău, Nolan.
- Bine, ne mai vede. - Desigur.
- Cine e? - Eu.
- Cine? - Nolan!
Nu pot acum. Trebuie să te întorci.
Trebuie să vorbesc cu tine, Leo.
Nu pot acum.
Nu, chiar trebuie să vorbim.
Ce faci? Putem vorbi mai târziu.
Nu trebuia să fii undeva?
Ce?
Restaurantul? Prietena mea, ţi-a dat o slujbă.
N-a fost prea fericită că nu ai apărut.
Rahat, am uitat. Vom vorbi mai târziu, bine?
Nu.
Vom vorbi acum.
- Ce faci? - Mi-am pus fundul la bătaie pentru tine.
Ea e iubita prietenului meu şi...
Ce naiba-i asta?
Nu vreau nicio problemă.
Trebuie să mergi. Nu ai niciun drept să fii aici.
Pe bune? Cine-i dă lui dreptul să fie aici?
Ce? Şi el te plăteşte?
Trebuie să mergi acum sau sun la poliţie.
Acum suni la poliţie?
Da, sun. Acum ieşi naibii din casa mea.
Casă? Ce fel de casă e asta?
E o groapă de gunoi.
Atunci ieşi din ea!
Bine, ascultă, îmi pare rău.
- N-am vrut să spun asta. - Nu.
Spun doar că nu trebuie să ai de-a face cu oamenii ăştia.
- Nu! - Nu trebuie să faci asta.
- Nu! Ieşi naibii din casa mea! - Bine!
Am înţeles! Îmi pare rău!
Îmi pare rău.
Încerc doar să te ajut. Nu...
Poftim.
Trebuie să vorbesc cu tine.
Trebuie să vorbesc cu tine despre ceva, tată.
Şi vreau să asculţi pentru că ştiu că mă poţi auzi.
Vreau să vorbesc despre acea perioadă când ne-am dus la plajă.
Vara anului 1965, atunci cred că a fost.
Ne-am cazat în acel motel mic.
Aveam 12 ani.
Eu, tu şi mama.
Nu ai idee ce călătorie sprâncenată a fost.
Încă mă bântuie şi în ziua de astăzi.
E ridicol.
S-a întâmplat ceva în vara aia, tată.
La început, nu puteam să-mi dau seama. N-am vrut.
Dar ştiam.
Ştiam că toate rugăciunile din lume nu puteau schimba faptul că sunt poponar.
N-am făcut nimic în privinţa asta.
Nu i-am spus nici mamei, nici ţie, nimănui.
A fost secretul meu.
Şi dintr-odată am 60 de ani.
E ca şi cum aş fi acolo, ca şi cum nu s-ar fi întâmplat nimic.
Aştept ce mi s-a promis în acea zi,
ceva ce n-a venit niciodată şi sunt nervos pentru asta.
Şi încă stau pe acea plajă şi încă am 12 ani
şi nimic nu s-a schimbat şi îmi pare rău pentru asta.
A naibii vara, nu, tată?
Bun.
Bună.
Doar te verificăm.
Pune-te la somn.
Rămâi aici, te rog.
Mă gândeam.
Mă gândeam la croazieră.
Şi mă întrebam ce lună ar fi bună pentru noi?
Chiar vrei să mergi într-o croazieră?
Da, m-am gândit...
Vom vorbi despre asta.
Nolan... rămâi cu mine în seara asta.
Te rog?
Doar în seara asta.
- Bine. - Bine?
Da.
Cine e?
Ce vrei să spui?
E doar cineva cu care vorbesc.
Poţi să vorbeşti cu mine.
Ştiu.
Avem paturi separate, vieţi separate, camere separate.
Nu ştiu câte separări mai rezist.
Ar trebui să merg să mă spăl.
Nu.
Nu pleca.
Te iubesc, Nolan.
Şi eu te iubesc.
Joy?
Unde mergi?
La conferinţa aia, îţi aminteşti? Cat vine mai repede cu o oră.
Ca de obicei.
Pasărea matinală primeşte gogoşi gratis şi cafea.
Nolan, nu ne-am văzut de mult.
Cât. Mă bucur să te văd.
Şi mersi că m-ai lăsat să-ţi fur soţia un weekend.
Am pus numărul unde mă poţi găsi acolo, în caz că ai nevoie de mine.
Dacă nu, suntem gata de plecare.
Acelaşi loc? Ferma Savannah Stud?
I-ai spus.
Pa, Nolan. Am să fiu afară.
Sună-mă dacă vrei să vorbim.
O să fiu înapoi duminică după amiază.
Croaziera a trimis un DVD.
Dacă vrei să te uiţi, l-am pus lângă televizor.
- Desigur. - Bine.
Pa, Nolan.
Ne vedem.
Celebrând viaţa în stilul lumii mediteraneene.
Petreceţi zilele vizitând insulele antice, umblând prin nisipuri albe
sau făcând cumpărături de la magazinele locale.
Veţi avea parte de distracţii, trei piscine...
Nolan, ce naiba?
Doamne, glumeşti. Prânzul nostru?
Îmi pare foarte rău.
Beaumont m-a pus să mă pregătesc pentru această promovare
şi sunt foarte ocupat.
- Ce se petrece? - Îmi pare rău.
Îţi ceri scuze... Dar ce se petrece?
Pentru că nu-mi dau seama.
Ai avut un ochi vânăt şi n-ai vrut să vorbim.
Ai cerut să fac rost de-o slujbă pentru un prieten şi n-a apărut.
Putem merge să ne plimbăm?
Sunt prea mulţi oameni ce se ocupă cu matematica aici.
Desigur, dar totul e bine?
Totul e bine. Doar doi bărbaţi ce discută.
Asta-i banca mea, aşa că discuţi cu un client.
Doar doi bărbaţi ce se plimbă.
Asta-i banca mea...
Plimbându-te cu un client de multă vreme.
Da, s-a făcut, desigur.
- Doar lasă-mă puţin. - Sigur.
- Ce cauţi aici? - Am nevoie de ajutor.
- Ce s-a întâmplat? - A trebuit să vin aici.
La locul meu de muncă? Nu. Nu, nu putem vorbi aici.
Trebuie să mergem afară. Haide.
Chiar trebuie să mergem afară. Putem face asta?
Bine, da.
Walt, doar vorbim, stai liniştit.
- Eşti bine, dle Nolan? - Sunt bine.
Ce doreşti? Bani? Despre asta-i vorba?
Ştie că lucrezi la bancă.
Lucrez aici, nu-l deţin. Copilul e un idiot.
Dacă nu aduc banii, a spus că mă omoară.
- Bine de ştiut. - Ce faci?
Sun la poliţie, asta fac.
De ce?
Ameninţând viaţa cuiva e împotriva legii.
- Nu, nu poţi suna la poliţie. - De ce naiba nu?
Pentru că nu poţi. Dacă nu mă vei ajuta, am să merg.
- Nu, aşteaptă. - Am să merg.
Aşteaptă.
Nu pot să cred că spun asta. Cât cere?
3.200$.
3.200$. Glumeşti?
Ştii câţi bani sunt acolo?
Crede că sunt făcut din bani?
Cum am spus, dacă nu mă ajuţi, am să merg.
- Nu, aşteaptă. - Am să..
E aici? Despre asta-i vorba?
- E aici cu tine? - Da, sunt chiar aici.
Ai probleme cu bancomatul?
Tot ce trebuie să faci e să bagi cardul şi vor curge banii.
Rămâi acolo.
- Nu, nu te apropia. - O să...
Taci naibii.
De câte ori să-ţi spun? Taci naibii din gură.
Chiar ştii cum să complici lucrurile.
Îi vezi pe acei oameni? Nu putem face asta aici.
- Trebuie să pleci acum. - Nu prea cred.
Am venit să iau nişte bani de la bancă. Aşa că nu văd care ar fi problema.
E o bancă şi am venit să iau nişte bani de la bancă.
Nu-ţi dau un nenorocit de cent, m-ai înţeles?
Du-te naibii!
Nu-l atinge!
Nenorocitul!
Dă-te naibii de pe el! Băga-mi-aş!
- Glumeşti? - Să mergem.
Du-te dracului! Glumeşti?
Am să-ţi tăbăcesc fundul.
Am să-ţi tăbăcesc fundul, tâmpitule.
El e cel ce-a început! M-a atacat!
El doar mă ajuta.
Iubire mare!
Încercaţi să daţi vina pe mine!
- Nu, el e. - Nenorocitule.
- Nu, nu. - Pederastule.
El ne-a atacat. El doar mă ajuta.
E în regulă.
Ne vedem curând, prinţeso! Fără îndoială.
Ne vom vedea foarte curând cu puterea ta de retardat!
Nu s-a terminat! Îţi promit!
Nimeni nu merge nicăieri.
Haideţi oameni, s-a terminat petrecerea.
Eşti bine, dle Mack?
Sunt bine, Walt. Sunt bine. Mersi.
Bine. Haideţi înăuntru.
Haide, petrecerea s-a terminat.
Înapoi înăuntru.
Winston.
S-a terminat.
El e Leo.
M-am gândit că ţi-e foame.
Mulţumesc.
Poate ar trebui să deschid un restaurant. Poţi veni să lucrezi pentru mine.
Cum merg lucrurile la bancă, nu-i o idee rea.
Te-ai gândit să mergi înapoi la şcoală?
Ai alte planuri pe lângă...
N-am fost foarte bun la şcoală.
Poate vei fi bun de data asta.
Lucrurile se mai schimbă.
Nu am bani pentru ea.
Poate te-aş ajuta.
- De ce? - Nu ştiu. Pentru că vreau.
Dacă termini, mai vrei unul?
Sigur.
Super.
L-ai trimis pe fratele cel mare.
De ce nu-mi aduc aminte să-mi iau arma când îmi vizitez vecinii?
Acel copil va avea nevoie de-un nume. De-al tău.
Haide, apasă.
Prima oară mă împuşti, apoi ei îl vor împuşca pe Huey pentru că te-a văzut...
Te-ai săturat de televizor?
Da.
Vino aici.
Dă-mi mâna.
E în regulă. Te rog?
Vino aici.
Dă-mi mâna.
E în regulă.
Nu, nu, te rog.
Nu, te rog.
E în regulă. Doar asta.
Bine?
Ce doreşti?
Pentru că nu-mi place asta.
Ştiu.
Te plătesc.
Nu, te rog, doar...
Nu-mi place.
Suntem aici pentru sex. Pentru asta suntem aici.
Pentru asta sunt eu aici.
Nu înţeleg.
Vei face sex cu mine, dar nu mă laşi să te îmbrăţişez?
Aşa merg lucrurile.
Nu are niciun sens.
Aşa merg lucrurile, da?
Nu, nu.
Te rog, nu.
Îmi pare rău. Ştii ce?
- Am să merg. - Nu, aşteaptă.
Stai, te plătesc. Cât vrei?
- Nu, nu-i vorba de asta. Trebuie să plec. - Nu, aşteaptă, te rog.
E în regulă.
- Ce faci? - Îmi pare rău.
Îmi pare rău.
Nu vreau să te rănesc.
Nu poate fi nimic.
Nu poate.
Pentru că eşti aici cu un motiv.
Ai venit aici cu un motiv.
Eşti în viaţa mea pentru un motiv.
- Nu! - Nu?! Tu...
mi-ai dat acea casetă. Mi-ai spus despre maică-ta.
Despre plecare?
Nu are cum să nu fie nimic, Leo.
Uită-te la mine. Te rog uită-te.
Nu poate fi nimic.
Poate să fie. Da? Poate.
Pentru că-i nimic.
Pentru că nu înseamnă nimic.
Nolan?
Nolan, eşti aici?
Nolan?
Nolan, eşti aici?
Băga-mi-aş!
Nolan?
Te-ai întors.
Da, uşa din faţă a fost descuiată.
N-am ştiut.
Nu te-am auzit. Ai venit devreme.
E vreun motiv pentru care uşa din faţă a fost descuiată?
Nu, cred c-am uitat-o.
Trebuie să merg la baie. Am stat în maşină două ore.
Desigur.
M-am uitat la DVD-ul cu croaziera.
Ar trebui să ne uităm împreună.
Sigur. Imediat ies.
Totul e gata pentru mâine?
Ţi-a dat secretara mea adresa lui Blydon şi toate detaliile?
- Da. - Bun.
Blydon nu face asta oricui, Nolan.
Ştiu şi sunt recunoscător.
- Eşti sigur? - Poftim?
Nu ştiu ce s-a întâmplat în parcare sau ce se întâmplă.
Tot ce ştiu e că ţi-am sărit în ajutor.
Nu mă fă să par ca un idiot.
Şi nu da cu bâta-n baltă.
Desigur.
Bun.
Ce?
- Un singur nod? - Da.
Stăm prost cu timpul.
Nu te mişca.
Îmi amintesc c-ai făcut asta în ziua nunţii.
- Îmi aminteşti? - Da.
Eram atât de agitat, ca de abia îmi mişcam mâinile.
- Gata? - Da.
- Arată bine. - Mersi.
Ai sacoul aici?
Da.
Mersi.
Bun.
Arăţi bine.
Şi tu.
Ar trebui să merge.
Ştii cum o să fie traficul.
- Sunt gata. - Bun.
Ce naiba.
Da?
Ce?
- Când? - Ce s-a întâmplat?
Bine. Unde?
Bine, ştiu unde e. Vin imediat.
Ce e, Nolan? E tatăl tău?
Joy, va trebui să ne vedem acolo.
Uite adresa lui Blydon.
Îmi pare rău, dar am să ajung acolo cât de repede pot.
S-a întâmplat ceva şi trebuie să merg.
Glumeşti? Nici măcar nu-i cunosc.
Nu, Joy, te rog, îl cunoşti pe Beaumont.
- Te rog, trebuie să mergi pentru mine. - Pentru Dumnezeu...
- Am să fiu cât pot de repede acolo. - Pentru Dumnezeu, Nolan.
- Promit, Joy. - Nolan...
Am să fiu acolo.
Scuză-mă, am primit un apel despre un tânăr luat din centru?
Prenumele Leo.
L-au găsit pe stradă. A fost o supradoză.
Fără portofel, buletin.
Cum ai ştiut să mă suni?
Avea un telefon. Tu erai singurul număr.
- Ar trebui să fie acolo în 235. - Mulţumesc.
Scuză-mă. Nu-i nimeni aici.
Cred c-a plecat de unul singur. Nu-i ieşit din comun în cazuri de genul.
Lasă-mă să verific la recepţie.
Care a fost relaţia ta cu pacientul?
N-a fost nimic.
Sunt sigură că-i tatăl lui. E foarte bolnav.
A fost tatăl tău?
Nu.
Pentru că asta-i singura scuză pe care am s-o accept,
dacă murea în braţele tale.
Poate atunci...
- Trebuie să vorbim. - Nu vreau să vorbesc.
- Trebuie. - Dar nu vreau.
O să fii cu el?
Nici măcar nu ştiu unde e.
De ce?
Pentru că nu mai pot să mint.
Gata cu minciunile.
Nu poţi face asta.
Joy.
E mai bun decât mine?
Nu-i vorba de asta. Normal că nu.
Atunci ce?
Joy...
Ai vrut să vorbim, aşa că răspunde-mi.
- Ţi-am răspuns. - N-a fost un răspuns bun.
Ce face pentru tine şi eu nu fac?
Nu-i vorba de asta.
Atunci?
Pentru că trebuie să ştiu.
Îţi curăţă hainele?
Îţi ascultă poveştile, poveştile tale plictisitoare?!
Pentru că nu cred.
Îţi spune că totul va fi în regulă când nu-i în regulă?
Pentru că sunt sigură
- că n-o face. - Joy...
S-a supus cererii tatălui tău aşa cum am făcut-o eu?
Doamne, Nolan, aroganţa ta.
Ai dreptate. Tot ce spui...
- Nu mă lau de sus! - Îmi pare rău! Ai dreptate.
Acum ce facem?
Asta-i tot? Gata?
Nu ştiu ce să spun.
Ce vei face fără mine?
Vreau să ştiu ce vei face fără mine.
- Joy... - Ce vei face fără mine?
Cum o să supravieţuieşti?
- Te rog, nu trebuie să pleci. - Ba da, trebuie.
Nu, te rog, putem face să funcţioneze. Mereu am făcut-o...
- N-a funcţionat niciodată. - Cum poţi spune asta?
Pentru că n-a funcţionat.
Niciodată.
Îmi pare rău, doar că... Nu asta am vrut.
Atunci ce doreşti? Te rog, nici măcar nu încerci.
Să încerc?
Ce crezi că am făcut toţi aceşti ani?
Mergând la servici zi de zi, trăind sub această falsă impresie.
Asta sunt eu pentru tine?
- O impresie ridicolă?! - Nu, nu eşti!
Nu, nu eşti.
Doar că s-a terminat.
Nu.
Doamne.
Te iubesc, Joy.
Asta n-a fost niciodată o minciună.
Doar că-i timpul să înfruntăm lumea reală.
Dar dacă nu vreau s-o înfrunt?
Eu vreau.
Eu nu vreau.
De asta m-am căsătorit cu tine.
Isuse.
- Da. - Să mor eu!
Cum rămâne cu tatăl tău?
Am să-l vizitez.
Unele lucruri rămân.
Nu ştiu.
Nimeni nu s-a rezolvat cum m-am gândit.
N-am cum să ştiu cum e.
Îţi aminteşti cartea pe care voiam s-o scriu şi cealaltă piesă?
Viaţa poate fi amuzantă.
Nu trebuie să-mi explici nimic.
Joy e o femeie minunată, tu eşti cel mai bun prieten şi...
Ştii ce le spun studenţilor?
Fiecare zi, e o pagină albă. Umpleţi-o şi veţi ajunge undeva.
Sau ceva de genul.
Uite-o.
Ştii ce?
Am să-ţi scriu din New York, decât dacă au Wi-Fi.
- Crezi că au Wi-Fi? - Poate.
Atunci îţi dau email.
Mulţumesc.
Sunt doar prieteni ce vorbesc.
- Da. - Poate...
Poate nu-i niciodată târziu să începi să-ţi trăieşti viaţa ce ţi-ai dorit-o.
- Poate că e. - Da.
Sau poate e o porcărie. Nu ştiu.
Să-mi dai email.
- Bine. - Da?
Bine. Ne vedem, Nolan. Ai grijă.
Ne vedem, Patty. Asemenea.
Pa, Walt.
Baftă, dle Mack. Îţi vom simţi lipsa.
- Mulţumesc. - Cu plăcere.
Am mers pe-o stradă într-o seară.
O stradă pe care n-o ştiam.
Aşa e şi viaţa ta uneori.
Mergi pe o stradă necunoscută...
apoi pe alta.
Şi acum...
pe alta.
Traducerea şi adaptarea Richard Nasta