= Thanks to bhoie_t = = www.subscene.com =
Traducerea şi adaptarea Richard Nasta
Gata! Ajunge!
Cine vrea să-mi spună în ce măsură
- e această melodie? - Patru pătrimi.
Cineva?
E în măsură de patru pătrimi.
Haideţi! Aţi învăţat măsură această săptămână trecută!
Nu veţi fi decât un grup de oameni ce nu ştiu muzică!
Vrei patru pătrimi?
Am să-ţi arăt eu măsura de patru pătrimi.
Opreşte-te!
- Stet. - Curly.
Cineva a văzut-o pe maică-ta cu un neonazist în Midland.
Taci.
Credeam că se întâlneşte doar cu mexicani.
Mai vorbeşte aşa încă o dată despre mama, Jimmy!
Încă o dată!
Ţine capul sus când umbli, băiete.
Du-te naibii!
Aşa mă gândeam.
Trezeşte-te.
- Mamă, trezeşte-te. - Ce?
Mi-ai promis că nu vei mai face asta.
Cum de s-a făcut aşa târziu?
Poftim.
Ce s-a întâmplat?
Nu vei merge la servici?
Nici măcar nu ştiu unde lucrezi.
E un restaurant. Ţi-am spus deja.
- Eşti ospătăriţă să înţeleg. - Nu, sunt îngrijitoare.
Cum o cheamă?
Directoarea, dra Steel, vrea să ne întâlnim mâine.
Ce ai făcut de data asta, Stet?
Te-ai bătut? Fugi de la ore?
Stet!
Am întârziat un minut.
Trei minute chiar. Vezi că nu-ţi merge ceasul bine.
- De ce cântăm aici? - Ca de obicei.
Testăm melodii noi, probe, audiţii.
Cântăm aici ca un fel de pregătire.
Bun, adunarea. Fiţi calmi indiferent de terenul de luptă.
Paul, l-ai văzut pe Stet? Trebuia să mă caute.
- Ce-a făcut acum? - Chiar vrei să ştii?
Nu. Vine la concert.
Nu cred că-i timpul să-l răsplătim pe Stet
- pentru comportamentul lui. - Da, dar e diferit de data asta.
Îţi amintiţi când ţi-am spus de aceşti copii?
Cum se antrenează să cânte în turnee prin toată lumea?
Da.
Bun, fii atent, Stet.
- Repede şi în linişte. - Dl Carvelle?
Sunt Patricia Steel. Am vorbit la telefon.
Mulţumesc foarte mult că aţi venit la şcoala noastră.
Am aşteptat de foarte mult timp acest moment.
- Eşti foarte persistentă. - Da, aşa se pare.
- Mă scuzi? - Desigur.
Avem în faţa noastră, una din cele mai bune coruri de tineri,
sub conducerea celui mai mare dirijor dl Anton Carvelle.
Bun venit corului naţional de băieţi!
Stet?
- Stet! - Era pe coridor.
Voiam s-o înapoiez. Nu ştiam
- că-i a dvs. - Doar vino cu mine.
Nu fii nesimţit. Ai înţeles?
Doar uită-te în ochii lui şi strânge-i mâna ferm.
Ai doar o singură şansă la prima impresie.
- Despre ce vorbeşti? - E o probă, Stet.
Te vor asculta.
I-am adus aici pentru tine.
- Rămâi aici, Stet. - Hai să terminăm odată.
Dl Carvelle... acesta-i băiatul de care v-am spus.
Are o voce minunată.
Pentru început, aş vrea să ştiu ce fel de pregătire a avut...
Drake, hai să-l auzim. Nu am timp.
Da. Stet, dacă poţi începe...
Debbie la telefon.
Dacă vrei să laşi un mesaj pentru mine sau Stet, ştii ce ai de făcut.
E vorba de mama ta. A avut un accident.
Îmi pare rău, Stet.
Eşti bine?
Toţi cei ce se încred în Tatăl vor fi cu El
şi El nu-şi va întoarce faţa de la ei...
Sigur nu vrei să mergi acolo?
Bine.
Tu trebuie să fii dl Owens.
Stet?
Îi vom îngropa trupul.
Pământ în pământ şi ţărână în ţărână.
Domnul s-o binecuvânteze şi s-o păzească.
Faţa Domnului va lumina...
De fapt, am avut numele tău pe certificat.
- Mai degrabă al avocatului. - Da, i-am ajutat cu pensia alimentară.
Dar nu l-ai văzut în 12 ani.
A fost acum mult timp. De abia o cunoşteam.
Dar mereu am făcut ce a fost corect, datorită băiatului.
În termeni legali de custodie...
Am deja o familie. Eram căsătorit când am întâlnit-o.
Înţelegeţi.
Nu discut despre paternitate.
Cel mai bine e ca băiatul să fie pus într-o casă adoptivă.
Nu prea cred, dl Owens.
Stet, are talent, talent muzical.
Nu ştiu despre ce vorbeşti.
Ştiu că nu vrei să fii implicat în viaţa lui,
dar adevărul e că există un loc pentru cei ca el
şi nu mă refer la case adoptive.
E o şcoală privată. E pe coasta de est.
Nu ştiu cum se intră sau dacă intră, dar are o şansă la o viaţă mai bună.
Te va scuti de mult timp şi de... expunere.
Zic şi eu.
Scumpo... sunt eu.
Ascultă, zborul mi-a fost anulat.
Da, da, ştiu.
Cred că-i o furtună prin centrul ţării.
Nu, e în regulă, iau mâine alt avion.
O să ajung în Newark undeva pe la prânz.
Spune-le fetelor că le iubesc. Pa. Vă sun mai târziu.
Pa.
E familia pe care o ai deja?
Da.
Poţi cânta, nu?
- Mi-bemol. - Ce?
Chiţăitul din papuc.
Sunt sigur că înţelegi că aceasta a fost o întâlnire neprogramată
şi dl Carvelle e un om foarte ocupat.
La fel şi eu.
Bun. Începe, Stet.
Odessa. Îmi amintesc.
M-ai lăsat baltă.
E prima ta audiţie.
Corect?
Cântă. Cântă ceva.
Mulţumesc, Stet.
Poţi să ne aştepţi afară un moment?
Şi?
- Nu. - De acord.
Pentru Dumnezeu, puştiul poate cânta mai bine decât jumătate din această şcoală.
Nu are nici dorinţa nici disciplina pentru această şcoală.
Şi nu ştie când sau cum să respire.
Această tehnică necesită muncă, dar ar trebui să fie de aşteptat.
Mai sunt şi alte lucruri ce trebuie luate în calcul,
începând cu data din calendar. Suntem în mijlocul semestrului
şi acceptăm elevi noi doar în anumite perioade ale anului.
E prea bătrân. Majoritatea băieţilor de aici
au avut câţiva ani de antrenament şi cânta în acompaniament cu instrumente.
Atunci, învaţă-l ceva.
Dle Owens, această şcoală este cea mai bună din întreaga ţară.
Elevii de aici cânta împreună cu orchestre celebre,
înregistrează albume şi merg în tur prin toată lumea.
Cât de mult?
Chiar crezi că mita poate fi acceptată?
Aşa funcţionează lumea, dle.
Nu aşa funcţionează.
Asta-i pentru întreaga pregătire a primului an, plus alte cheltuieli.
Luaţi-o ca pe o donaţie.
Ai intrat. S-a rezolvat.
Ai un cămin, mâncare, bani de cheltuială.
Şi eu merg acasă acum.
Credeam că nu mergi până mâine.
Eşti un puşti isteţ. Vei fi în regulă.
Vei începe cursurile de începători.
Avem ore normale dimineaţa, pregătiri după-amiaza.
Nimeni nu întârzie. Nimeni nu-i nepregătit.
Şi ne aşteptăm să ai minim 10 ore de antrenament individual pe săptămână.
Ai mult de recuperat.
Aici.
Partea asta-i a ta.
Trezirea e la ora 6.
Micul dejuna la ora 6:30. Orele încep la ora 7.
Şi trebuie să fii în uniformă tot timpul,
cu excepţia weekendurilor şi serilor. Şi cina-i la ora 6.
Acum te las să te instalezi.
Stet.
Vei fi în regulă.
Da, e în regulă. Sună-mă înapoi...
Pune asta în bancă, imediat, Joanie.
Şi fă un nou dosar, Stetson Tate.
- Imediat. - Concept interesant,
vânzând intrarea celui ce dă mai mult. Minunata America.
- Poftim. Concert mare, New York. - New York?
Nu te impacienta. Nu am fost chemaţi încă.
Aş vrea să nu-mi deschizi scrisorile, Carvelle.
- A fost la mine pe birou. - Concert de sărbători,
proces dificil dar nu imposibil, public de nivel înalt.
- Împotriva cui am pierdut? - Corului de băieţi vienez.
Totul ţine de politică.
Politica nu are de-a face cu asta. Nu suntem destui de buni.
Cam dur, nu crezi?
Suntem destui de buni. Doar că nu-i pasă de câştig.
Cred că-i o tortură specială, aşteptând ca cineva să se pensioneze.
Da, aşa e.
Am auzit de noul copil.
Se pare că suntem colegi.
Rafael Abrams. Dar oamenii îmi spun Raffi.
- Stet. - Stet...
- De la Stetson? - Nu, doar Stet.
Bine, Stet, mi-ar plăcea să discutăm dar am întârziat la cursul de polifonică.
Nu-i nevoie să spun, dar casa mea e şi casa ta.
Poţi să foloseşti tot ce doreşti.
Stetson, ai umblat cumva la sistemul meu audio?
Pentru că în drum spre polifonică, l-am auzit pe Parsifal ieşind din cameră.
Casa mea e şi casa ta.
E o comoară, Stetson, nu-i o jucărie.
- De parcă-mi pasă. - Bine.
Înţeleg. N-o mai atinge niciodată!
Merg acolo foarte des, în fiecare vară, pentru că familia mea e acolo.
Unde va fi noul turneu?
În Atlanta.
- Sunt Fernando. - Stet.
Stet.
Aceasta-i pentru teorie şi asta pentru tehnica vocală.
Şi am ajuns deja la capitolul 6, aşa că va trebui să ne ajungi din urmă.
Toată lumea în jurul pianului.
Vom începe cu intervalele.
Gata? Do tonic.
Sol.
Mi minor.
Un fa perfect.
Un re major.
Înapoi la do.
Băieţi!
Acum cântaţi o notă majoră.
Răspund eu.
Ce-a fost aia?
Un număr ce începe cu 609. N-a fost nimeni dincolo.
Ştii de unde e?
609. Nu, n-am idee. Caută.
Poate unul din admiratorii tăi secreţi?
Devon, ce zici de un chips?
Nu. Raffi, pune filmul.
Ia-ţi singur, Andre.
Are cineva bani?
Bun, să mergem... Să începem!
Nu se poate.
- Super! - Da.
Puştiul ăla e de rău.
Opriţi-vă!
Ceva nu-i bine.
Continuaţi de la a 11-a măsură.
Ce e? Ce s-a întâmplat?
Cântă a treia măsură. Stet, doar tu.
A treia măsură. Cânt-o.
E acolo pe pagină.
Între a doua şi a patra măsură.
Va fi în regulă. Să reluăm.
- Acel băiat nu poate citi muzica. - Atunci învaţă-l.
- Eşti un profesor, nu? - Nu am să-l învăţ
cel mai de bază lucru în industria muzicală!
Las-o mai moale, Drake. Are talent,
hai să-l facem un star cum ai făcut cu Devon.
L-am făcut pe Devon un star. Stet nu-i Devon.
Atunci pune-l în rândul din spate şi treci mai departe.
Câte compromisuri faţă de integritatea noastră
- te aştepţi să iau? - Ce?
Câte compromisuri faţă de integritatea noastră
- te aştepţi să iau? - Multe.
Foarte multe.
Eu iau în fiecare zi. Crezi că tu ai probleme?
Mă ocup de comisie, de buget şi mai te am pe cap şi pe tine.
Probleme tale, cererile tale, acustica.
Nimic nu-i perfect şi nimic nu-i corect.
Trebuia să accept acea slujbă în districtul Garrison.
E un oraş foarte frumos, ce se ocupă de cai.
Fete ce curăţă grajdurile.
Doar... du-te.
Să începem!
Astăzi, vom cânta "Tallis' Spem in Alium, "
compusă în anul 1570. E un motet cântat de 40 de oameni,
8 soprano antifonali.
Şi apropo, mulţumesc, domnilor, pentru asistenţă.
Dl Drake.
"Spem in alium nunquam habui praeter in te."
Nu am altă speranţă decât în Tine.
E foarte important.
Nu am altă speranţa decât în Tine.
Ideea de deschidere. Cheia este la. Începând cu partea majoră.
Foarte simplu. Cei doi soprano.
Doar primul vers.
Nu.
Fără vibraţie.
Vreau un sunet curat. Simplu şi pur.
Din nou.
Al doilea cor, interveniţi!
Ascultaţi-vă.
Baritoni, interveniţi şi voi.
Şi başii.
Aşa.
Atât de simplu.
Menţineţi acele note.
Super.
Aşa.
Menţineţi notele.
Cu grijă. Ascultaţi la cei alto.
Şi construiţi.
Frumos.
Acum tu, tu, tu şi tu!
Acum.
Auziţi? E un cerc.
40 de voci într-un cerc.
Acum!
Trece de la un grup la altul.
Vezi cum se mişcă?
Uite-o! De la nord la sud, est la vest.
E o cruce.
E un crucifix!
E o biserică.
Nu vedeţi? E o cruce!
E un crucifix! Şi eu sun Isus Hristos!
Doar atât poţi?
Am intrat!
- Ce? Pe bune? - Unde ai intrat?
În corul ce merge în turneu!
Vii cu noi?
Da! Mergem în Japonia!
Clădirea Suntory e în centrul din Tokyo.
300 de locuri e ceva normal.
Nu-i un loc rău, are o acustică bună.
Amintiţi-vă, cântaţi fals în Japonia şi în ce vă vor transforma?
- În sushi! - Sushi.
Frumos.
Suntem cu toţii cântăreţi aici. Şi mai e şi Devon.
- Învaţă-mă să citesc muzica. - Eu?
Ce-mi iese?
Sunt 12 chei.
Cea mai de bază scară, e cea majoră,
cunoscută şi că modul ionian.
Ai tot felul de note.
Note întregi, jumătăţi de note, sferturi, optimi.
Acele note îţi spun durata şi lungimea.
Însă îţi spun şi timpul măsurii ca să ştii cât de lungi sunt ritmii.
Spune-mi mai multe.
- Major. - Bun. Asta?
- Tot major. - Asta?
- Minoră. - Bun. Şi asta?
- Minoră. - Asta?
- În creştere. - Asta?
Dominant 7?
Prima inversie a dominantului 7.
O să lucrăm la pronunţare.
Trebuie să cântăm ca un întreg.
Ca o unitate singulară. Ca o echipă.
Aşa că ne vom uita la persoana din faţa noastră.
Da, uitaţi-vă la colegii voştri. Şi vom cânta.
Niska Banja. Asiguraţi-vă că vă sincronizaţi
cu fiecare silabă. Gata? Şi...
Staţi drepţi.
Opriţi-vă.
Ajunge. Trebuie să împingeţi cărţile
cu respiraţia, nu cu burta.
Stet, nu cânta din gât.
Sună de parcă ai o broască blocată acolo.
Asigură-te că aerul vine din stomac din adâncimile diafragmei.
Încearcă din nou. Doar tu.
Vorbeşti engleză?
Trebuie să vorbesc cu dl Carvelle.
Carvelle. C-A-R...
Wooly aici.
Cum e în Japonia? Cum e oraşul Akita? Ai văzut ceva câini?
Nu-mi spune că m-ai trezit în miezul nopţii să vorbim despre câini. Ce e? Spune-mi.
Ştiu băiatul care ne va scoate din rahat în New York.
- Cine? - Stet Tate.
A făcut progrese uimitoare. Poate să facă orice.
Cu el, chiar avem o şansă anul ăsta.
- Altceva? - Nu.
Atunci închide ca să mă pot întoarce la somn.
- La mulţi ani! - Mulţumesc.
- Iar îţi doreşti un iubit? - Nu.
Ţi-am adus cadourile!
Le vei deschide?
Stet.
Andre. Uită-te acolo.
- Cum e Japonia? - Uimitor.
Eu şi Devon, am fost vedete.
Sala a fost plină, fete japoneze. Autografe.
A fost o nebunie. De abia aştept următorul turneu.
Ne vedem mai târziu, Stetson.
Ajunge cu vorba.
Toată lumea la locul lui. Să ne concentrăm.
- Dl Carvelle. - Dl Wooly.
Domnilor, să începem cu dictarea.
Îşi aminteşte toţi piesa "Mendelssohn Denn er Hat"?
Ascultaţi aici.
Vă amintiţi?
Ascultaţi şi acum.
Ce-i diferit?
- Puteţi să cântaţi din nou? - Nu. Da?
Ai schimbat modurile. Ai intrat în minor.
Există speranţă pentru tine, Raffi. Bun.
Şi ai mai sărit peste o notă.
Scuză-mă, a spus cineva ceva?
Ai schimbat modurile şi ai sărit peste o notă.
Am schimbat modul şi-am sărit peste o notă?
Eşti în corul de antrenament.
Nu eşti nici măcar în corul de turneu.
Şi spui că ai auzit ceva în timp ce alte 40 de persoane nu au auzit?
Domnilor, dacă e cineva care crede că am sărit o notă, mâna sus.
Şi dacă nu credeţi că am sărit o notă, ridicaţi mâna.
- Încă crezi că am sărit o notă? - Da, dle.
A fost a şasea din penultimul acord.
A şasea notă din penultimul acord.
Are dreptate.
Măcar cineva şi-a învăţat lecţia pe astăzi.
Oameni buni! Autobuzul pleacă la mall în 5 minute!
- Stet, vii? - Da, imediat cobor.
Haide, grăbeşte-te. Filme, Skittles, chestii ieftine.
Te aşteaptă viitorul!
Toţi la mall! Veniţi, 5 minute!
Cinci minute rămase!
Te urăsc!
Hildegard von Bingen! De parcă eu i-am dat numele.
Dar nu, îmi amintesc prima oară când am auzit numele.
Toţi îi ştiu numele. Toţi îi ştiu numele.
Vorbim de muzică!
Mai ştii pe cineva?
Vă rog, întâlnirea o ia razna. Am terminat?!
Nu.
Ce ziceţi să-l punem pe Stet
- în corul pentru turneu? - Ce credem
să ne aducem un adevărat cântăreţ de pian pentru şcoală?
- Lasă-mă să notez acest lucru. - Atrofia pianului e...
Stet ar învăţa mai multe în corul pentru turneu.
Complet imposibil. Nu ai voie
să te alături corului fără să treci a cincea teorie.
Îşi pierde timpul cu lecţiile de la început.
Are nevoie de ajutor. Are nevoie de Carvelle ca profesor.
Cineva mi-a amintit. Suntem o academie
pentru cântăreţi de elită sau o misiune de salvare a pisicilor?
Dar are vocea necesară.
Cu el, putem cânta oriunde.
- Aşa bun e? - Da.
Carvelle?
- Vrea cineva nişte ceai? - Să-l auzim.
Aveţi grijă la glezne! Aveţi grijă la picioare!
Foarte bine!
Nu-i la fel de uşor ca şi cântatul.
Foarte bine.
Să facem o pauză.
Beţi nişte apă, faceţi o pauză.
Stet.
Stet, vrem să te auzim cum cânţi.
Orice ai cântat în clasa lui Wooly.
Ce zici de "Saint Matthew Aria"?
Pot să cânt "Pie Jesu"?
"Pie Jesu"? Unde l-ai învăţat?
Pur şi simplu l-am învăţat.
Bine. Să te auzim.
Ai ajuns atât de departe în timp atât de scurt.
Mă bucur că eşti la noi la şcoală.
Carvelle.
Ce?
Nu înţeleg. Chiar nu înţeleg.
Ştiu că auzi ce aud şi eu.
Da. Dar comportamentul e problema.
O voce bună nu-i îndeajuns.
Îndeajuns pentru ce? Îndeajuns de bun
pentru corul de turneu. Ştii asta,
şi ai ştiut asta de când a ajuns aici.
Oferă-i materialele necesare pentru pauza de Crăciun.
Bine?
Unde-mi sunt părinţii? Mereu întârzie.
- Da. - Sărbători fericite.
- Ne vedem, Andre. - Ne vedem în două săptămâni.
- Ne vedem anul viitor. - Da, adevărat.
Materialele necesare pentru corul din turneu.
Ai mult de lucru pentru Crăciun.
Închid şcoala. Te ia cineva?
Da, dle. Tatăl meu ar trebui să ajungă imediat.
Bun.
Concentrează-te pe "Faure" şi pe "Britten."
Unul din alea vor fi.
Bun venit, oameni buni.
Crăciun fericit, un an nou fericit şi toate lucrurile bune.
Asta-i prima parte a corului din turneu.
Luaţi câte una şi restul daţi-le mai departe.
Aveţi o oră să completaţi secţiunile necesare.
Pregătiţi?
Gata?
Începeţi.
Zâmbiţi. Nu-i o înmormântare.
Avem doar două locuri libere pentru corul din turneu.
De asta avem aceste audiţii.
Stet. Vom începe cu tine, apoi cu Fernando.
Ce zici de... "Britten Balulalow"?
- Vrei nişte apă? - Nu, mi-e bine.
Fernando.
Uită-te înainte, nu te uita la mine. Uită-te înainte.
Acum...
Cum se simte?
Luminos?
Acum cântă.
Am spus, cântă!
Nu, greşit. Nu din gât, din diafragma.
Toată forţa sunetului trebuie să vină de acolo.
Continuă să cânţi.
Cântă indiferent de ce-ar fi.
Lasă mâna.
Căldura scenei, poţi s-o suporţi?
Poţi să suporţi lumina timp de două ore?
Uită-te la mine.
Am spus, uită-te la mine!
Cum îndrăzneşti să-ţi baţi joc de talentul tău?
Continuă să cânţi.
Cum să te pot lua în serios?
Nu arăţi respect faţă de mine.
Faţă de şcoală.
Sistemul audio lui Raffi.
Tonomatul.
Geamul pe care l-ai spart.
Bătaia de joc.
Dar nu trebuie să faci toate astea.
Tot ce trebuie să faci e să renunţi!
- Doar renunţă! - Nu voi renunţa!
Normal că vei renunţa! Ştii de ce?
Pentru că doar asta ştii să faci!
- Voi da tot ce pot. - E prea târziu acum.
- Nu mă poţi face să plec. - Nu ţi-ai dorit niciodată asta.
Ştii de ce?
Pentru că muzica nu înseamnă nimic pentru tine.
Trebuie să-ţi doreşti cu adevărat.
Îmi doresc.
Ai nevoie de-un partener?
Felicitări.
Bun venit în liga majoră.
Ai o voce bună.
Ce eşti aşa întristat?
Nu-ţi face griji. Te vei obişnui cu drumul.
Săli de 1.000-2.000 de locuri.
Nu contează. Nici măcar nu o să-i vezi.
Eu în faţă, tu în spate.
Vom domina.
Doi, trei.
Doi, trei...
Nu schimbaţi ritmul.
Genunchii mai sus.
Nu ştiam că eşti aici.
Ai vrut să mă vezi.
Rachmaninoff a avut 20 de ani când a compus asta.
20 de ani. Cu câţiva ani mai mare decât tine.
Niciodată nu credeam că ştii cânta aşa bine.
Am învăţat-o când am avut 13 ani.
Am cântat-o mai bine atunci.
Schimb formaţia.
Andre are probleme, aşa că îi vei lua locul.
Vei fi în primul rând, al treilea din partea dreaptă.
Pot să-mi dau seama că eşti deja emoţionat.
Adevărul e că, nu-s un om religios, dar ce ai primit e ceva sacru, Stet.
Asta-i o comunitate de oameni ce simt acelaşi lucru.
Majoritatea sunt străini, dar tu îi uneşti.
Le dai vocea ta.
Şi e foarte spiritual momentul.
Drept. Vreau să stai drept.
Piciorul.
Dragă, ce ştii despre corul naţional de băieţi?
Despre ce? Stai, ce?
Am primit 4 bilete în poştă.
Bilete la ce?
La un concert de-al lor. Mâine, în New Haven.
- Cine le-a trimis? - Nu ştiu. Nu există bilet.
Ignoră-le. Probabil e o chestie promoţională.
De ce să nu le folosim?
E vorba de Yale, sala Woolsey.
Nu m-am întors în campus de la reuniune. Şi plus,
când e ultima dată când am făcut ceva ca familie?
Iubito, fetelor nu le place muzica clasică.
Îmi plac corurile.
Sally, nici măcar nu ştim cine le-a trimis.
Cui îi pasă?
Cred c-ar fi amuzant. Nu-i aşa?
- Da. - Mergem să ne îmbrăcăm.
Da?
Ce?
Răcit cobză. Nimic grav.
În trei sau patru zile, ar trebui să fi bine.
Doctore, nu poţi face nimic să poată cânta? Concertul e astăzi.
- El e cântăreţul principal. - Astăzi nu-i.
- Va trebui să anulăm. - De ce?
Mai bine să anulăm decât s-o dăm în bară.
Nu trebuie să anulăm. Poate să intervină cineva.
Ce-a fost aia?
Mersi.
Dă-mi piperul!
Vine!
- Dă-mi... - Urăsc să întrerup
conversaţia voastră, dar concertul e la ora 3.
Vreau ca toţi să fie în coridor la ora 1.
Stet. Devon e bolnav. Tu îl vei înlocui.
Uită-te la a doua mişcare, pagina 25.
Baftă.
- Doamne, Stet, primul tău solo. - Îl înlocuieşti pe Devon.
- Ce mama... - Devon!
- Stetson, ce piesă e? - "Queen Anne Aria."
- Stetson, piesa asta-i grea. - Taci!
- Mersi, Raffi. - E în regulă. Se descurcă.
Toată lumea, strângerea! Haide! Grăbiţi-vă!
- Eşti bine? - Da, sunt bine.
- E vorba de concert? - Ce?
E un mare concert, pentru fiecare din voi,
pentru noi, pentru cei ce v-au văzut crescând în acest an.
Dar nu fiţi emoţionaţi, pentru că ştiţi ce faceţi.
Patru măsuri de orchestră, înapoi la dublu forte după sol-bemol.
Haide, Stet, poţi face asta.
Viori, a 10-a măsură.
Jumătate măsură înaltă, jumătate măsură joasă.
Reveniţi-vă.
Ăsta nu-i un circ.
- Cinci minute. - Eşti gata?
- Dl Carvelle, nu pot face asta. - E prea târziu.
- Îl urăsc pe Handel. - Handel ura cântăreţii.
Bun, respiră adânc.
Dirijorul. Stet Tate. Dirijorul Molino.
- El e solistul? - Da.
Super. Ne vedem pe scenă.
- Nu conduci tu? - Nu, vei fi bine.
Ştii piesa.
Dacă ai probleme, urmează ochii dirijorului.
Doamnelor şi domnilor, corul naţional de băieţi!
Nu există partitură. Nu are partitura.
Calmează-te.
Dă-mi-o.
Dacă va trebui să trişezi... trişează mai bine.
- Doi băieţi în faţă? - Ce vedeţi...
Bate palma!
Cum a fost?
Da, cred că au fost minunaţi.
- Ce vreţi pentru cină? - Mâncare chinezească.
- Aşa să fie! - Sună bine.
Rămânem pe aici sau mergem în oraş?
Rămânem pe aici.
Nu înţeleg de ce nu te bucuri puţin...
Îţi spun, Stet, e uimitor.
Urmează-mă.
Ţi-a plăcut concertul, Devon?
- Te-ai descurcat bine. - Dă-i bătaie!
Da, ce mai aştepţi?
N-am să fac asta.
Dacă pun mâna pe tine, mă dau afară.
Justine.
Da.
Vorbeşti serios?
Ori e de foarte bine ori e de foarte rău.
- Oraşul New York. - Catedrala Riverside.
- Concert de Paşti. - Anul ăsta?
E tot ce-am visat vreodată.
- Cel mai înalt nivel. - Ce-i în program?
Mesia!
Ceva de genul îi vor depăşi pe corul de băieţi vienez.
- Trebuie să spunem lumii cine-s primii. - Nu are o parte solo.
Şi Mesia e muzică creştină.
Nu tot timpul. În primii 100 de ani, au cântat-o de post, apoi de Rusalii.
Post, Rusalii, Crăciun, ce contează?
Mesia mulţumeşte pe toată lumea.
La Riverside, va fi uimitor.
Cum rămâne cu partea solo?
Vom crea un acompaniament nou. Scriem o parte solo nouă.
Cu toţii făceau asta pe vremuri.
Menţinem acelaşi ritm apoi atingem înaltul re.
- Am început deja... - Mă ocup eu.
- Dar dacă ai nevoie de ajutor? - Voi scrie eu.
Dar poate cineva să ajungă la înaltul re?
- Va fi Devon sau Stet. - Va trebui să fie Devon.
Stet pleacă.
Tatăl lui îl trimite la şcoală în Elveţia.
Ce?
E un zbor de 9 ore jumate, Stet, dar am reuşit să-ţi fac rost de loc.
Îţi sugerez să încerci să dormi.
Ştiu că-i o schimbare bruscă, dar e mai bine aşa.
Rămâi unde eşti, Stet.
- Să mergem, acum. - Nu m-ai auzit?
Ce?
Nu merge cu tine.
- E fiul meu. - Da, ştiu.
Fiul tău secret.
Tu ai fost, nu-i aşa? Tu ai trimis acele bilete.
Da, trimitem bilete tuturor părinţilor, majoritatea sunt interesaţi
de starea copiilor lor.
E foarte simplu, dle Owens.
Continui să-l instruiesc pe fiul tău şi secretul tău... rămâne secret.
Luaţi doar o foaie, restul daţi-le mai departe.
Nu vă lăsaţi înşelaţi de cât de simplu arată.
Pentru că, de fapt, e cea mai mare provocare posibilă.
Bun. Nu păreţi atât de speriaţi.
Ce-i asta?
Cel mai urât coşmar al tău, dle.
Cântaţi după mine.
Di nou.
Acum...
Şi acum, domnilor, nota de pe foaie.
Înaltul re.
Nici măcar pe aproape, dar cine reuşeşte va fi solistul principal în New York.
Amintiţi-vă, lui Handel îi plăcea muzica înaltă.
Îi place mulţimea, şi asta înseamnă că trebuie să cântaţi tare...
să se audă în sală şi mai tare decât orchestră.
Bun. Şi acum, o octavă mai sus.
Şi când va veni momentul, nu-l evitaţi.
Da tot ce poţi în acel moment.
Fiecare fărâmă din viaţa voastră.
Cum ai făcut rost de ele?
E uşor.
Secretara ţine dosarul în sertarul de sus al biroului.
Şi-a luat liber azi.
Note mici, exmatriculări.
A fost şi arestat!
Aparent, aşa-i toată familia.
Du-mi un stick.
Devon, când eşti gata.
Aşa. Înaltul re. Bravo!
Băieţi, o rundă de aplauze pentru Devon.
Ştiam că vei reuşi.
Băieţi, vine!
Bătaie! Bătaie!
Ajunge! Stet, opreşte-te! Stet, opreşte-te!
Poţi pleca acasă, Abby. Mulţumesc.
Mâine dimineaţă, ora opt, aici.
Ai înţeles?
M-ai înţeles?
- Ce e? - O să mă dea afară.
Ştiu.
- E vina lui Devon! - Nu contează a cui e vina.
Acum am în cor o voce în minus pentru New York.
Înţeleg, ţi-am stricat planurile.
Scuză-mă! Cu cine crezi că vorbeşti?
Nu înţelegi ce înseamnă acel concert?
Pentru tine.
Ai un dar şi nu-i de ajuns.
Şi nu-i îndeajuns pentru tine să fii aici.
Du-te înapoi în camera ta.
Dimineaţa se va discuta această problemă.
Ai face bine să începi să-ţi faci bagajul.
Nu am să stau aici aşteptând ca un comitet prost
- să mă dea afară. - Unde vei merge?
Te va urmări oriunde vei merge.
Despre ce vorbeşti?
Despre tine! Vorbesc despre tine!
Vrei să ştii despre mine?
Am fost cu câţiva ani mai mare decât tine. Am avut o ocazie.
Am fost la Julliard şi am vrut un pian mai mult decât orice,
şi profesorul pe care am vrut să-l uimesc m-a blocat,
m-a alungat, mi-a spus, şi am s-o citez...
"Îţi lipseşte talentul."
- Şi asta a fost tot. Am plecat. - Ai plecat pur şi simplu?
L-am lovit prima oară. Apoi am plecat.
L-am lovit pentru că avea dreptate.
Dar tu... tu ai talent.
Îl ai chiar acum, şi tu dai cu piciorul în el.
Eşti un golan.
Şi rămâi fără timp, copile.
Să ştii că şi tu rămâi fără timp, bătrâne.
Da, Stet.
Haide.
Poţi să ocupi un loc.
Bun. Să terminăm odată.
Nimeni nu vrea să fie aici.
Suntem cu toţii familiari cu acest caz.
Înainte să ne hotărâm, Stet, ai dreptul să te adresezi comitetului.
Asta înseamnă că poţi să vorbeşti.
Orice vrei să spui.
Ştiu că ce-am făcut a fost greşit.
N-o voi face din nou. Vreau să rămân.
Şi orice ţi-am spus, dle Carvelle, n-am vorbit serios.
Te rog nu mă alunga.
Te înţeleg, Stet, dar nu se acceptă bătaia în şcoală.
Am făcut o excepţie pentru tine înainte.
La un moment dat, cu toţii rămânem fără şanse.
Te rog aşteaptă afară.
De nevoie, trebuie să recomand exmatricularea imediată.
De ce să nu votăm? Cei care sunt pentru?
Şi tu, Anton?
Nimeni nu-i mai sus de reguli. Oricât de mult va răni corul,
Devon şi Stet trebuie să suporte aceste consecinţe.
Stet şi Devon?
De ce naiba are legătură cu Devon?
Am vorbit cu Devon în dimineaţa asta.
A recunoscut c-a furat dosarul lui Stet şi-a împrăştiat pozele de arest a mamei lui.
Astea sunt acte de cruzime.
Ne este mai bine fără... amândoi.
Carvelle, nu există comparaţie
cu privire la comportamentul lui Stet. Trebuie să-ţi amintesc
prin enumerarea unor exemple de comportament antisocial şi răutăcios?
Drake! Las-o baltă!
Cu toţii credem că-i cunoaştem, ce se întâmplă cu ei, dar nu-i aşa.
Nu ştim un lucru.
Am uitat cum e să fim ca ei.
Şi aş vrea să anunţ că din ambiţie personală,
am încurajat rivalitatea între Stet şi Devon.
Aşadar, Justine, intenţionez să mă retrag
ca dirijor al corului de băieţi să mă liniştesc, începând de astăzi.
- Ce? - E cumva o scamatorie?
- Eşti serios? - Foarte.
Super. Minunat. Te pot ajuta cu bagajele?
Nu, nu are nevoie de niciun ajutor.
Carvelle, nu poţi pleca.
Tăceţi...
Linişte! Ajunge!
În 4 săptămâni, o să avem cel mai mare concert
din istoria şcolii şi îi vom pierde pe Stet, Devon şi Carvelle.
Nu ştiu, o să ne facem de râs în faţa întregii lumi.
Bine, Stet şi Devon vor rămâne la şcoală.
Pot să fie în detenţie de sâmbătă până când mor, nu-mi pasă.
Dar n-am să te las să-ţi baţi joc de această oportunitate.
Poţi măcar să te uiţi la mine când vorbesc cu tine?
Mulţumesc.
Vom luat cu toţii acea muzică sacră,
şi sfântă a lui Handel şi vom face praf publicul.
Vreau să văd cum îngerii se coboară din cer chiar acolo în catedrală. Vreau să plângă.
Vreau ca tu şi băieţii tăi să spargeţi sticla din geamuri!
Apoi, poţi să-ţi iei liber cât de mult doreşti.
Ne rotim umerii.
Ne rotim şi ne întoarcem.
Vreau să văd cum se mişcă corpurile.
Aşa. 360 de grade.
360 de grade.
Şi acum schimbaţi şi rotiţi în faţă.
Şi acum de sus în jos...
Nu credeam că te voi mai vedea.
Nici caii sălbatici nu m-au fi putut opri.
Te descurci bine, Stet.
Continuă să mergi mai departe. M-ai înţeles?
Da, doamnă.
Ai lăsat locul pentru solist liber.
Vrei opinia mea?
Da, spune-mi.
Stet şi Devon pot atinge înaltul re, dar nu ne permitem să experimentăm.
Nu aici, nu astăzi.
Stet e instinctiv. Devon e analitic.
Nu face greşeli.
Amândoi ştim asta.
Ştiu că ştiţi asta, dar vreau s-o spun oricum.
Majoritatea aveţi un an, doi ani, poate doi ani şi jumătate.
Şi darul vostru, misterul darului... vă treziţi într-o dimineaţă şi nu-i mai.
Unii din voi devin alto, alţii baritoni, alţii dentişti.
Doctori.
Dar orice-ar fi, să ştiţi că sunt şi alte daruri în viaţa voastră.
Şi cel mai important lucru când acele daruri apar,
îngrijiţi-le la fel cum l-aţi îngrijit pe acesta.
Când mergeţi sus în catedrală, staţi puţin, uitaţi-vă în jur...
şi simţiţi unde sunteţi.
Nu-i vorba de Handel.
E vorba de muzică.
E vorba de voi.
Sunt 50 de minute din viaţa voastră.
Şi vreau să vă sărbătoriţi.
E timpul să mergem. Haideţi.
E timpul distracţiei.
Daţi-i gata, da? Nu uitaţi să zâmbiţi.
Daţi-i gata!
Ce e?
Trebuie să-ţi spun ceva.
Felicitări.
Vocea ta se schimbă.
Te maturizezi.
Eşti bine?
Ştiam că vocea mi se va schimba, dar credeam că am mai mult timp.
Se întâmplă tuturor.
Nu vrei să fii mereu un copil.
Atunci...
Care sunt şansele ca un sopran bun să devină un alto bun?
Nu vei mai cânta niciodată cum ai făcut-o.
Acea voce, acel sunet...
n-a fost al tău de păstrat.
L-ai împrumutat o perioadă şi apoi a mers în altă parte.
Atunci care-i scopul tuturor lecţiilor şi-a muncii dacă am să-mi pierd vocea?
Lecţiile sunt cheia.
Mă întreb ce se va întâmpla cu el.
O scrisoare de recomandare de la tine i-ar deschide orizonturile.
Înţeleg.
Nu scriu recomandări, Drake.
Încearcă, doar de data asta.
Le dăm o viaţă aici, nu o carieră.
Stet.
Intră.
Am ceva pentru tine.
Concertul din New York.
E un mix. L-am primit astăzi.
Minunat.
- Ne părăseşti? - Da, doamnă.
Nu trebuie, ştii bine.
Nu de dăm la o parte.
Poţi să rămâi ca alto.
Aş vrea, dar sunt trimis la o altă şcoală.
Bine.
Asta-i tot pentru tine.
Mulţumesc.
Acum du-te.
"Pentru cine contează, Stet Tate... e cel mai bun elev pe care l-am avut."
- O vară plăcută. - Mulţumesc.
L-a văzut cineva pe Stet?
- Da, e sus. - Distracţie, Devon.
- La revedere, dle. - Ne vedem curând.
- Stet. Eşti gata? - Da.
- Vine cineva după tine? - Nu.
Iau trenul spre tabăra de vară.
Apoi la şcoală în Europa.
E în regulă, dle Wooly, mă voi descurca.
Ştiu.
Bun.
Baftă.
Mulţumesc.
- O vară plăcută. - Asemenea.
Dl Carvelle.
Pleacă de aici.
Haide.
Sunt Sally.
Stet... lasă-mă să iau eu bagajele.
Am o întrebare pentru tine.
Am găsit o şcoală bună în New York.
Ce zici să vii şi să stai cu noi?
Traducerea şi adaptarea Richard Nasta