Din episoadele anterioare...
UN OWEN înseamnă necunoscut.
Toţi trebuie să avem ceva în comun.
Cineva care ne cunoaşte pe toţi.
Este poezia. Este poezia, nu înţelegeţi ?
Nimeni nu vine după noi. Acesta este sfârşitul.
Îţi place de unchiul Hugo, nu-i aşa ?
Da. Sunt îndrăgostită de el.
"Unul s-a tăiat din ei şi au rămas şase."
Deci, ea are dreptate. Este poezia !
Suntem deştepţi. Ar trebui să rămânem împreună.
Era închis.
Ceea ce înseamnă că trebuie să mai existe o cheie.
Oricare dintre noi ar fi putut avea cheia.
Oricare dintre noi ar fi putut avea arma.
Criminalul nu este acolo.
Criminalul este aici.
Este unul dintre noi.
ŞI ATUNCI NU A MAI RĂMAS NIMENI - Partea a III-a -
Traducerea şi adaptarea LuiGeluS @ SFZ <font color="
Uite cât de fericit este acum Cyril.
Hugo face întotdeauna minuni.
El este omul cel mai minunat.
Pare foarte drăguţ.
Eu nu pot să-mi imaginez cum de e aşa de drăguţ, având în vedere circumstanţele.
Ce circumstanţe ?
Nu ştiam că sunt însărcinată când a murit soţul meu.
Deci Hugo, ca nepot, a devenit moştenitorul.
Şi când micul Cyril s-a născut, speranţele lui Hugo s-au prăbuşit.
Ce are el nevoie acum, este o fată bogată, plină cu banii lui tata,
dar el este un romantic.
Vrea să se căsătorească din dragoste.
Dar cum poate, când nu are nici un ban ?
Dragostea, d-ră Claythorne, este o preocupare foarte costisitoare.
Bravo, Cyril !
Ar trebui să merg să mă joc cu ei.
Salut.
Se pare că ne-au venit întăriri, Cyril.
Gata, bătrâne ?
Gata ? Nu cred că d-ra Claythorne poate lovi o minge.
- Fetele nu pot, unchiule Hugo. - Trebuie să vedem.
Ce lovitură !
Aici ! Repede, repede !
Repede, ea va face turul. Haide.
Bravo ! Aproape.
Nu putem sta aici fără să facem nimic !
Ce ar trebui să facem ?
Să aprindem un foc pe promontoriu, ca un semnal de ajutor ?
Nu pe vremea asta.
Unde... unde se duce ? Unde te duci ?
Să fac ceai. Îl aduc aici.
Ce altceva mai aduci ? Un cuţit de bucătărie ?
Pistolul, de unde l-ai ascuns ?
Şi ce ai de gând să pui în ceai ?
Ea ne va omorâ pe toţi patru !
Voi pune lămâie în ceai.
Nu voi aduce vreun cuţit şi nici nu am pistolul.
Chiar dacă aş face-o, nu aş putea să vă ucid pe toţi în acelaşi timp, nu-i aşa ?
Cum ştim asta ?!
Pentru că se moare unul câte unul şi într-un mod special,
sau nu ai fost deloc atent ?
Şi nicăieri nu se spune ceva despre vreun pistol, nu-i aşa,
idiot nenorocit ce eşti ?!
Voi veni cu tine.
Nu !
Nu. Mergem... singuri, sau în grup.
Am auzit că erai pro gluga neagră şi frânghie, d-le judecător Wargrave.
Când a fost necesar, da.
Grasul mi-a spus că obişnuiai să participi la toate spânzurătorile pe care le ordonai.
E adevărat ?
Chiar nu vrei să încetezi să mă mai numeşti aşa.
E adevărat, d-le judecător ?
Am avut puterea de a condamna oameni la moarte pentru crimele lor.
Cu o mare putere vine şi o mare responsabilitate.
Cred că a te uita în altă parte, în timp ce această putere este exercitată,
este atât iresponsabil cât şi laş.
Te-ai uitat cum Edward Seton a fost spânzurat ?
Îmi amintesc de Edward Seton, din ziare.
Toată lumea a spus că a fost nevinovat.
Nu era.
A lăsat jurnale.
Ele au dovedit o minte deformată şi coruptă.
El credea că victimele sale erau pline de mizerie
şi că el a curăţat lumea de pete.
Să îşi bată joc de poliţie cu indicii şi direcţionări greşite, aceasta îl încânta.
Ca şi tortura şi sadismul.
El a fost vinovat şi tu ai dat verdictul corect.
De ce nu te-ai dus să-l vezi ?
Am făcut-o.
A fost tulburător.
Diferit.
El a refuzat gluga.
A vrut să-i văd faţa.
Poate a vrut să sugereze că avem ceva în comun,
poate să... îşi bată joc de mine.
Să îşi bată joc de tine ?
Da.
De justiţie.
Nu a însemnat nimic pentru el.
El nu era intimidat de ea sau de mine.
Eram un nimic.
Aş fi fost uitat curând, o notă de subsol a istoriei.
În schimb el, cu moştenirea sa de sânge şi de groază,
ar fi rămas în amintire pentru totdeauna.
Ei bine, a mers.
Încă mă bântuie.
Dar... bătându-şi joc sau nu,
dreptatea a fost făcută, aşa cum se întâmplă întotdeauna.
Şi lumea este eliberată de obscuritatea lui teribilă.
Este ridicol !
Nu putem sta fără să facem nimic !
Foarte bine, doctore.
Am spus individual sau în grup.
Mă duc să citesc.
Îmi pare rău, d-re Armstrong, dar agitaţia ta m-a obosit foarte mult.
Dreptatea a fost făcută.
Ucigaşul şi Wargrave au o cauză comună.
Acelaşi fior... mânuind moartea.
Nu te-a interesat când i-am spus judecătorului.
Da, acum gândesc altfel.
Câţi oameni a văzut el legănându-se ? Ce provoacă asta în cineva ?
El este singur.
Ar putea complota orice.
Încetează, te rog ?! Încetează !
Parcă noi nu a trebuit să te suportăm.
Respiraţia ta şi fumatul.
Scărpinatul, fâţâiala şi plimbatul.
Mă duc la culcare.
Singură, sau în grup.
Mă puteţi vedea urcând scările.
Cyril ?!
Nu !
Vera ?
Vera !
Ţine. Pentru numele lui Hristos, este Sal Volatile. Săruri mirositoare.
Respiră încet. Inspiră pe nas, expiră pe gură.
Iată.
Am crezut că era cineva în cameră cu mine.
Ţine, un pic de coniac.
Ce noroc, Vera.
Ce, crezi că i-am făcut ceva ?
Mă duc să aduc o sticlă care nu a fost deschisă.
- Vreau nişte apă. - Coniacul e bun.
Nu i-am făcut nimic.
Coniacul e bun pentru şoc, de aceea l-am luat.
El i-a zis Vera.
Lombard. Este a doua oară.
E ceva ce se întâmplă între ei.
Sigilat şi nefalsificat.
Pentru ce este asta ?
- Nu ştiu. - Un candelabru, poate.
Ca şi la parter.
Un candelabru, în dormitor ?
Sunt oameni fini, nu-i aşa ?
Ei pun candelabre oriunde.
Pun un candelabru şi în cocina de porci dacă vor asta.
Începe să îmi placă de tine, Grasule !
Eşti un nenorocit arogant.
La dracu ! Îmi pare rău, d-ră Claythorne.
Nu, ai dreptate. El e un nenorocit !
Unde este judecătorul ?
Iisuse !
A fost împuşcat în cap.
Ce faci ?
Capul lui trebuie să fie înfăşurat dacă vrem să îl mutăm.
Are dreptate.
Nu vrem să aibă creierii împrăştiaţi peste tot pe podea.
Nu folosi haina ta, Armstrong. Voi găsi altceva.
Împuşcat ?
- Eşti sigur ? - Uită-te la el !
Am căutat peste tot pistolul.
Te-ai dus jos să aduci sticla.
Te-ai dus şi tu jos să aduci paharul cu coniac.
Şi tu ai dispărut un pic.
Pentru a aduce geanta, să o îngrijesc pe... Vera !
Nu am auzit împuşcătura.
Putea fi înăbuşită cu o pernă.
Trebuie să te credem pe cuvânt.
Eu nu am împuşcat un om în cap. Acesta este domeniul tău de expertiză.
Cum aş fi avut timp să cobor
să iau o sticlă de coniac,
să bag un cartuş în Wargrave, fără ca nimeni să audă,
să-l îmbrac şi să revin iar sus ?
Grasul a fost plecat pentru mai mult timp.
Eu nu sunt la fel de rapid ca tine.
"Cinci negri mititei îndrăgeau legea, nu teatrul,
"Unul s-a făcut jurist şi au rămas patru."
Unul câte unul şi într-un mod deosebit.
Şi unde este arma mea ?
- Nu te uita la mine ! - Sau la mine !
Nu mai suport sunetul vântului.
Nu-l mai suport.
Nu voi sta aici să aştept să mor !
În război, se face asta tot timpul !
Şi stai treaz !
Cadavre, cadavre, cadavre, cadavre !
Oase, sânge, cranii !
Doar această... această... această... paradă !
O paradă nesfârşită de... carne spulberată !
Stai acolo, tăind picioare şi braţe
şi... maţe peste tot şi cadavre şi ţipete !
Doamnelor şi domnilor, tăcere, vă rog !
Sunteţi acuzaţi de următoarele.
Edward George Armstrong...
Acesta sunt eu !
William Henry Blore.
Da, sunt eu !
L-ai ucis pe James Steven Landor.
Păi...
Vera Elizabeth Claythorne...
Mirosul ! Şi zgomotul, zgomotul, zgomotul...
Prizonieri de la bară, cum pledaţi ?
Vinovat !
De ce râzi ?
Blore !
Uită-te la ei !
Stai cu mine, Vera.
Vom trece prin asta.
Nu am nici o intenţie să mor.
Moartea... este pentru alţi oameni, nu pentru noi.
Vezi ? Uită-te la ei !
Împreună. Poate că ei sunt.
Domnul şi doamna Owen.
Ei sunt !
Bine !
De ce port pălăria asta nenorocită ?!
Mă duc la culcare.
Petrecerea s-a terminat.
Uite, frumosule, ai fost prins.
Şi ştim pentru ce.
Pândeai în toaletele şi băile publice pentru bărbaţi.
Ce crezi, că m-am născut ieri ?
Eşti norocos că m-ai găsit.
Şi nu ai dat de alt poliţist. El putea să aibă mâna un pic mai grea.
Uită-te la tine, nu a mai rămas nimic din tine !
Tu eşti moale.
Ca o piersică.
Ai fi terci într-o clipă.
Aşa că, du-te.
Pe drumul tău.
Să-ţi fie de învăţătură de minte, bine ? Fii mai discret.
Nu vrei să sfârşeşti cu nasul însângerat
sau să execuţi vreo pedeapsă,
pentru că nu este deloc distractiv la puşcărie.
Haide, fugi.
Mulţumesc.
Asta este ceea ce ar trebui să fac, nu-i aşa ?
Asta este ceea ce ar trebui să fac.
Dar nu o fac.
Nenorocitule !
Lombard, Lombard !
Lombard ! Lombard !
Ed ?!
Ce este ?
El este. Armstrong !
El a părăsit casa, l-am văzut.
Încuie uşa ta, Vera, şi pune şi un scaun.
Ce mai faci ?
Cum se simte d-na Hamilton ?
O duc la Londra.
Ea nu mai poate sta aici.
Desigur.
Ea... vrea să-ţi dea plata pe trei luni în loc de preaviz,
pentru că, în mod evident, nu mai poţi fi guvernantă
atunci când nu mai există un copil de care să ai grijă.
Dacă d-na Hamilton se duce la Londra, eu pot avea grijă de casă.
Chiar dacă nu mai sunt guvernantă, pot avea grijă de casă.
Ca prietenă.
Am încuiat casa.
Cred că va fi vândută.
Dar este a ta acum.
Va trebui să găsesc un loc unde să stau.
Voi găsi un hotel.
Pentru atunci când vei reveni.
Poate că voi găsi pentru noi o căsuţă.
Trebuie să stau cu Olivia.
Ea nu este deloc bine.
Va fi o anchetă.
Ei vor să o facă cât mai curând, aşa că vor avea nevoie de tine.
Desigur.
Şi tu te vei întoarce pentru anchetă ?
Trebuie să plec.
Săracul Cyril.
Vera ? Noi suntem.
Era chiar pe patul tău.
Era chiar... pe patul meu.
De unde ştiu că nu l-ai pus tu acolo aseară ?
Dacă Philip avea arma înainte, el ar fi luat-o cu voi
când v-aţi dus după Armstrong, nu-i aşa ?
Tu te puteai strecura din camera ta şi să-l pui acolo.
Nu era nimeni pe aici să te audă.
Am avut uşa încuiată, în cazul în care Armstrong ar fi revenit.
Armstrong a dispărut. S-a evaporat.
Ne-am despărţit când ne-am dus în căutarea lui aseară, nu-i aşa ?
- Da, am făcut-o. - L-ai găsit ?
L-ai împins de pe stâncă ?
Nu, Grasule, nu l-am găsit
şi nu l-am aruncat de pe stâncă. Dar tu ?
Nu !
Nu.
Heringul roşu.
Ce ?
"Patru negri mititei, merg la mare drăguţeii,
Unul a fost mâncat de-un hering şi au rămas trei."
Heringul roşu.
Armstrong e încă în viaţă.
De ce ai tu întotdeauna răspunsul ?
Ştiai de la început, nu-i aşa ?
Răspunsul.
Armstrong a spus asta.
A fost o noapte lungă.
Băutura şi drogurile vorbesc în locul tău, Grasule.
Ţi-am spus să nu îmi mai zici aşa.
Prenumele tău e William, nu-i aşa ?
Ţi se spune Will sau...
Bill. Mi se spune Bill.
Ei bine, Bill,
a cui a fost ideea de a pune muzică,
să ne îmbătăm şi să nu mai auzim nimic ?
- Armstrong - Şi pe cine ai suspectat prima oară ?
Şi cine ţi-a sărit în ochi chiar de la început ?
Armstrong.
Heringul roşu.
El s-a jucat cu noi încă de la început.
Şi el este încă în viaţă.
Pentru că oamenii nu dispar, nu de pe o insulă de această mărime.
El trăieşte încă.
Eu am o bucată de pământ acasă.
În Edmonton.
Îmi place.
Este micul meu paradis.
Acolo este cel mai frumos loc din lume, să stai, să priveşti.
Departe de toate.
O ceaşcă de ceai, un pic de pâine şi un pic de brânză...
O ridiche proaspăt scoasă din pământ.
O ridiche mare şi iute.
Lucruri simple.
Lucruri bune.
Aş vrea să fi aruncat scrisoarea de la Ulick Norman Owen la gunoi !
Am meritat-o,
am încercat să câştig... nişte bănuţi la negru.
Am meritat-o cu toţii.
Suntem morţi deja ?
Ce ?
Poate suntem morţi deja şi noi nu realizăm asta.
Şi acesta este iadul.
Suntem în iad.
Şi suntem pedepsiţi pentru ceea ce am făcut.
Pentru că l-am omorât.
Pe Landor.
L-am bătut până era de nerecunoscut.
Propria sa mamă nu l-a putut recunoaşte.
Nu şi-a putut lua rămas bun de la el.
L-am ucis.
El era neajutorat şi eu nu m-am putut opri.
Trebuie să fi fost atât de speriat.
Era doar... doar un tânăr.
Am nişte roşii care trebuiesc strânse. Cine va face asta ?
Ce se va întâmpla cu pământul meu ?
Haide, Grasule.
Nu suntem încă terminaţi.
Suntem trei împotriva lui. Ne putem organiza.
Şi cineva trebuie să vină după noi, în curând. Trebuie.
Aceasta este ideea.
Cine va veni după noi ?
Narracott nu a apărut când trebuia.
Cred că fost plătit.
Să aprindem un foc.
Pe faleză. Cineva îl va vedea.
Bine. Vom avea nevoie de provizii.
Nu mai vreau să petrec încă o noapte în casa asta, nu-i aşa ?
Cred că suntem urmăriţi.
Suntem.
Să mergem.
Haide, Grasule, să mergem !
Unde e ?!
Rămâi aici.
Nu veni după mine !
"Trei negri mititei merg la zoo-n papuci noi,
Pe-unul ursul l-a mâncat şi-au rămas doar doi."
Săracul Gras.
Mareea se schimbă !
Philip ?
Philip !
E ceva acolo.
Armstrong.
- Haide ! - Unde ?
Nu aici.
Trebuie să am o vedere mai bună.
Nu, nu, nu. Nu-l putem lăsa aşa.
Nu este corect. Nu-l putem părăsi !
Ba da, putem.
Nu, atunci când soseşte barca, Filip, ei îl vor vedea în halul ăsta
şi noi nu facem ceea ce trebuie.
Ce vor spune despre noi ?
Te rog !
Tu eşti !
Tu eşti ! Tu ai făcut asta, toate astea !
Dă-mi pistolul.
Mă vei ucide !
Nu ! Nu, nu te voi ucide, Vera.
- Dar e altcineva pe insulă... - Nu, nu e nimeni altcineva !
Este cineva pe această insulă şi ne va ucide pe amândoi dacă nu-mi dai arma.
Nu e nimeni altcineva, i-ai ucis pe toţi !
Ascultă-mă, suntem vânaţi !
Chiar acum, suntem vânaţi !
Am nevoie de armă !
Dă-mi-o.
Vera ?
Dă-mi arma.
Dă-mi arma, Vera.
I-am promis să jucăm oină după lecţii.
O recompensă pentru că a fost bun.
El a vrut să înoate.
Întotdeauna el a vrut să înoate.
Dar eu am spus nu.
M-am dus după baston şi minge pentru jocul nostru...
şi el s-a dus.
Am alergat după el.
Am fugit cât de repede am putut.
Dacă m-aş fi întors cu un minut mai devreme,
dar a durat doar un minut ca să merg după baston şi mingea.
Dacă...
Mulţumesc. Mulţumesc pentru că ai încercat să-l salvezi.
Doamne ! Doamne !
Ştii, înainte, nu eram sigur.
Dar acum sunt.
Te vedeam, ascultam cum vorbeşti.
Acum sunt sigur.
- De ce eşti sigur ? - Că minţi.
Tu nu puteai să-l ajungi pe... Cyril ?
Te-am văzut alergând, Vera.
Erai rapidă. Erai tare. Sprintai.
Te-ai întors pentru o secundă şi nu îl puteai ajunge pe Cyril ?
- Hugo, nu poţi gândi asta... - Ştiu ce ai făcut.
Dar ceea ce tu nu înţelegi este că l-am iubit cu adevărat pe acest băieţel.
Şi eu. Şi te iubesc şi pe tine.
Nu pot dovedi asta. Nu o pot dovedi.
Dar, Vera, dacă aş fi avut dovezi... erai spânzurată.
Cyril ?
Acum...
eşti destul de puternic să înoţi până la stâncă, nu-i aşa ?
Eşti destul de puternic. Emoţionat ?
Bine. Pe locuri, fii gata, start !
Suntem aproape !
Stai !
Gata !.. Te-am prins, te-am prins.
Hugo ?
"Doi negri mititei făceau plajă ca nebunii,
Unul s-a prăjit din ei şi-a mai rămas unul.
Un negru mititel trăia singur-singurel,
Într-o zi s-a spânzurat şi n-a mai rămas nici el."
Te întrebi despre asta...
Ficat şi rinichi.
Toţi l-aţi crezut pe doctor când a spus că am murit.
- Nici unul dintre voi nu a verificat. - Lasă-mă jos !
Armstrong a făcut să fie atât de uşor.
Era atât de entuziasmat ca să formeze o alianţă.
Nu ştiu dacă ştia ce va urma
atunci când a fugit în noapte ca să se întâlnească cu mine.
Poate a crezut că îl voi salva.
Am minţit în legătură cu succesul operaţiei mele.
Masa, tumoarea se extinde.
Nu e nimic de făcut, doar să aştept inevitabilul.
Este foarte dureros.
Nu va mai dura mult, totuşi, nu ?
De ce faci asta ?
Pentru că dreptatea învinge întotdeauna.
Ţi-am spus asta, nu m-ai auzit ?
Dovada care m-a condus la condamnarea lui Edward Seton
a fost considerată prea teribilă ca să fie făcută publică.
A fost ceva de coşmar.
Într-adevăr.
Şi în timp ce alţii erau dezgustaţi...
d-ră Claythorne, eu am fost fascinat.
Şi când Seton s-a uitat în ochii mei,
el a putut vedea cât de încântat am fost.
Ştia că eram un spirit înrudit cu el.
Şi când gâtul i s-a rupt...
m-am simţit ca şi cum mi-ar fi fost dat un cadou.
Nu, nu !
Tu nu vorbeşti serios.
Eşti un om bun. Moral.
Moral ?
Poate e ceva în asta.
Există diferenţe între Seton şi mine.
Toate victimele lui erau nevinovate.
Voi toţi sunteţi vinovaţi.
Imaginează-ţi.
Detectivii ajung şi găsesc o casă plină cadavre
cu semnătura lui UN Owen peste tot.
Dar UN Owen fizic nu a fost văzut nicăieri.
Cine ar fi putut trage ultimul glonte
care a pus capăt vieţii impecabilului judecător ?
Zece cadavre şi nici un ucigaş.
Cum a putut să dispară ?
Este atât de neînţeles.
Ei vor căuta asta ani de zile.
Nu ! Nu, aşteaptă !
Nu... nu... nu mai sunt gloanţe !
Nu poate fi o ultimă împuşcătură
pentru că pistolul e gol.
Nu mai sunt gloanţe.
La naiba !
Totul e ruinat.
Nu, nu este ruinat.
Ba da. Sunt cadavre peste tot şi doar eu am rămas.
Nu, nu eşti doar tu. Mai sunt şi eu !
Noi doi, împreună.
Vom spune că a fost Philip.
El era nebun.
Cred că el era cel mai sănătos din grup.
El era nebun.
El... i-a ucis pe toţi şi eu l-am împuşcat.
L-am împuşcat, ca să ne apărăm.
A fost Philip Lombard.
Era iubitul tău.
Da.
- Este sângele lui pe mâinile tale. - Autoapărare !
Vom spune asta.
Vom spune asta. Ei ne vor crede.
Ei m-au crezut ultima dată.
Ce femeie seducătoare eşti, d-ră Claythorne.
Vera.
Preferata mea, într-adevăr.
Nu e nici un ultim glonţ, d-le judecător.
Dar ne putem salva amândoi.
Voi păstra secretul şi ne vom salva. Amândoi !
Doar lasă-mă jos. Te rog !
L-ai uitat pe cel cu care am fost împuşcat.
Traducerea şi adaptarea LuiGeluS @ SFZ <font color="
Aţi urmărit filmul ZECE NEGRI MITITEI de Agatha Christie