Birgitta? Birgitta?
-Redan uppe? -Skönt att ha spåret för sig själv.
-Hur långt sprang du? -Två varv.
-Tre, då. Sover mamma, eller? -Gå in och ät lite frukost.
-Du, då? -Jag måste till sjukhuset.
-Men jag har bakat. -Jag såg det. Jag tog med mig lite.
In med dig nu.
Sov gott.
Jag kanske är ute och cyklar nu, men har vi inte viktigare saker att göra-
-än att hitta nån sjuksyster som har gett fel spruta till en patient?
Kanske har gett fel spruta till en döende patient?
Döende eller inte, nån kan ha tagit livet av patienten.
Det fanns en tom morfinspruta i rummet.
Frågan är vem eller vilka som har varit där.
Sjukhusledningen är på tårna efter barnläkarfallet.
Vi vill heller inte hänga ut nån oskyldig doktor igen.
Om det eventuellt skulle öka ditt intresse för den här saken-
-så tror inte patientens son att det här var ett misstag.
Förutom sjukhusets anmälan har han gjort en egen.
Jag tycker att du ska prata med honom när den där har verkat.
Som sagt, inga skandaler och inga läckor till pressen. Okej?
-Fingeravtryck på sprutan, då? -De har plasthandskar på sig.
I alla fall den vi söker.
Ayda, plocka fram vad vi har om patienten Birgitta Lindvall.
Och hennes läkare, Johan Fors.
Sen kan du lämna materialet till Gunvald.
Vi tar rättsmedicin på väg till sjukhuset.
Oskar!
Ska du verkligen jobba när du är så bakfull?
Ledsen att göra dig besviken men jag har läst en bok hela natten.
En mycket bra bok om de sista åren under kalla kriget.
Det var på den tiden ryssarna var skurkarna och inte araberna.
-Jag kan läsa inledningen... -Gunvald!
Får man ha lite ont i huvudet utan att det blir ett jävla liv?
Går det bra?
Birgitta Lindvall, 61 år. Hon har dött på neurologen.
-Dödsorsak? -Syrebrist.
-Hon har kvävts? -Inte konstigt om man har ALS.
Det är det som händer till slut.
-Utan hjälp av morfin...? -Där satt hennes venkateter.
Doseringslocket var öppet så hon kan ha fått nånting.
Men det är så att folk dör av ALS av sig själva.
Det tar några dagar innan ni får resultatet.
Ska vi äta lunch idag?
Jag tror inte att jag hinner det, tyvärr.
Men hemskt gärna nån annan dag.
-Oj, stör jag? -Men, hej.
Det här är Martin. Det här är min man Rolf.
-Hej, hej. Polis antar jag? -Ja, just det.
Vi kunde kolla på den där soffan men ni kanske arbetar?
-Vi är klara. -Vår dotter flyttar hemifrån.
Det är mycket att tänka på då.
Jag går och byter om.
-Vi kanske kan köra dig nånstans? -Tack, det behövs inte.
-Jag har bil som väntar utanför. -Kommer du?
-Hej. -Godmorgon.
-Vad dricker du hemma? Italienskt? -Ja, det tror jag väl.
Testa arabiskt istället. Det är mycket godare.
-Det brukar väl vara kryddat? -Nej, det finns utan.
Jag kan beställa till dig om du vill.
-Ska vi komma igång här? -Ska vi börja med espressomaskinen?
Vi är bara 300 ifrån. Har alla lagt på sistone? Sven?
-Som alla vet så dricker jag te. -Av solidaritet.
Så får du gladare arbetskamrater. Är inte det värt nåt?
-Vi får in en ny patient idag. Malm. -Johan?
Jag behöver byta ett par ord med dig.
Du var ansvarig läkare för Birgitta Lindvall.
Jag reagerade när jag hörde om den tomma sprutan.
Jag blev förvånad när jag hörde vad den innehöll.
Morfin.
Skulle vi kunna få se på hennes journal?
-Hon skrevs in för två månader sen. -Hon klarade sig inte hemma.
Det var ett snabbt sjukdomsförlopp.
Inte så snabbt att hon var direkt döende?
Hon återhämtade sig från en akut lunginflammation.
Krävs det inte intensivvård om man har ALS och får lunginflammation?
Hon hade motsatt sig respirator.
Det är varje patients rätt att bestämma det själv.
Hon avled den 12 juni. Arbetade du då?
Ja.
-Hur länge? -Till 21.00.
Sen åkte du hem?
Jag förstår att ni måste fråga och jag ska självklart svara.
Men det här känns ganska obehagligt.
Jag åkte direkt hem, det kan min fru intyga.
När var sista gången du hade kontakt med patienten?
Jag var inne hos henne vid 18.30.
-Varför var du inne hos henne? -Det gällde hennes son.
Han ifrågasatte det mesta vi gjorde här.
Hon var generad över det och ville be om ursäkt å hans vägnar.
-Det var inte första gången. -Ifrågasatte på vilket sätt?
Han ville inte inse att hans mamma var obotligt sjuk.
-Vill du ha kaffe? -Nej tack.
Hur mår du?
-Hur tror du att jag mår? -Jag vet inte. Berätta.
De har tagit livet av min mamma.
Jag visste att hon skulle dö därinne.
-Det hade aldrig hänt hemma. -Vem hade tagit hand om henne då?
Jag. Hon hade bara mig.
Var det inte bra att hon fick hjälp? Hon var svårt sjuk.
Därinne blev hon svårt sjuk. Innan var hon bara sjuk.
Det var väl ingen som tvingade in henne?
-Hon hade väl en egen vilja? -Ja, det hade hon.
Det spelar ingen roll. Han snackade omkull henne, den jävla läkaren.
-Vem? -Johan Fors.
Hon var rädd för honom. Hon vågade inte säga emot.
Mamma blev bara sämre och sämre därinne. Sen tog han livet av henne.
Jag har bevis.
Han undvek mig.
Både när jag var där, och när jag försökte få till ett möte.
Jag skrev tio gånger innan han svarade.
-Du vill ha henne utskriven. -Läs svaret.
-Det står vad han tänker göra. -Det beror på hur man läser det.
"Din mamma kommer inte att bli bra. Hon kommer bara att bli sämre."
"Mot slutet är den här sjukdomen väldigt plågsam."
Då kanske det inte känns så hemskt för henne."
"Då kanske det till och med kommer att vara skönt."
Skönt!
Det står ju här!
Hej, det är pappa. Får jag prata med mamma?
Jag vill bara säga att det är lite grejer som har hänt.
Du ska veta om det ringer nån att det inte är nån fara.
Men det är bra om du svarar i telefon.
Vi kan ta det när jag kommer hem.
Snälla.
Det är en av mina gamla patienter.
Johan är en skicklig läkare och omtyckt.
Både av kollegor och patienter.
Ni får leta ordentligt om ni ska ertappa honom med några missar.
Varken Johan eller nån annan här sysslar med dödshjälp.
Det är skillnad på att lindra plågor och att göra slut på dem.
Nu finns det skäl att misstänka att nån har gjort det.
Av misstag är vållande till annans död. Avsiktligt är dråp.
Båda är allvarliga brott.
Vi behöver en lista på vilka som jobbade 12 juni-
-vilka som hade kontakt med patienten och kan ha varit i rummet.
-Absolut, det ska jag ordna. -Då ska vi tacka för oss.
Inget på Johan Fors som sticker ut.
Jag kollade Lex Maria-anmälningar mot sjukhuset. Inga felbehandlingar.
-Bara några självmord. -Vadå "bara självmord".
Folk skjuter skallen av sig efter ett dåligt besked.
-Varför är det sjukvårdens fel? -Sjukvården gör fel ibland.
Det är ungefär samma siffror på alla stora sjukhus.
-Patienten? -Lärare i textilslöjd. Frånskild.
-Inga andra barn. -Hon hade fullt upp med tokstollen.
Ingen förmögenhet så ingen dödade för att få hennes pengar.
Det kanske var av medkänsla.
Medkänsla. Är det ett obekant ord?
Jag började 20.00 på kvällen. Då tog jag en runda.
Jag frågade om Britt ville ha ett glas vatten.
-Så hjälpte jag henne att dricka. -20.00?
-Vatten. Inget annat? -Nej.
-Hon var din patient hela kvällen? -Ja.
Nej tack.
-Besökte du henne senare på kvällen? -Inte förrän jag såg att hon var död.
Jag kom in i rummet och såg direkt att hon satt konstigt.
I en konstig ställning.
Jag gick fram och då såg jag sprutan på bordet.
Locket på PVK:n var öppen. Venkatetern hon hade i armen.
Jag visste ju att jag inte hade gett henne nån spruta.
Då sa jag till Vibeke, läkaren som hade jouren.
-Vad tänkte du då? -Att det var slarvigt.
Man lämnar inte tomma sprutor efter sig.
Jag tog sprutan med en servett och stoppade in den i skåpet.
Jag bad Frida göra i ordning patienten, sen ringde jag hennes son.
-Han reagerade ju inte så bra. -Nej.
Hur mycket har ni läkare med varandras patienter att göra?
Det händer att vi hjälps åt. Det är en frihet också för patienten.
Men Birgitta Lindvall hade jag bara kontakt med nåt enstaka tillfälle.
Inte alls kvällen hon dog. Johan var väldigt engagerad i henne.
-Hur då, menar du? -Jag menar bara att han verkligen...
Vissa av oss tar med jobbet hem.
Ger sitt privata nummer till patienter, svarar mitt i natten.
Skulle han lida med patienten såpass att han kunde hjälpa henne att dö?
-Det säger jag inte. -Vad säger du, då?
Jag säger bara att han var engagerad.
Johan Fors.
Ja, det går bra. Fint. Hej.
-Vad var det? -Polisen.
De vill prata med mig igen imorgon.
-De pratar med alla. -Och om de inte får fram nåt?
Om de inte får reda på vad som har hänt? Är det ditt ansvar?
-Jag vet inte. -Ta reda på det.
Jag ska göra det.
-Du kan väl tänka lite på oss? -Vad fan menar du med det?
Du är aldrig hemma. När du är här är du frånvarande.
Jag är så jävla trött.
Jag jobbar så att du kan hålla på med din låtsasutbildning.
Fy fan för dig.
Vi hade ett avtal. Att vi skulle finnas där för Sofie båda två.
Hon behöver oss båda två.
Jag vet. Förlåt.
Hon är såhär nära nåt bra nu.
Hon går på sina föreläsningar och visar till och med glädje.
Förstör inte det.
Det finns efterrätt nu.
Tack, Sofie. Det var jättegott.
Hej, det är Johan. Har du tid att ses en stund? Jag behöver prata.
Nu svarar inte du, men jag hoppas att du hör det här. Jag är där om 20 min.
Häng kvar här lite.
Han har inte stått och putsat fönster på bottenvåningen.
-Fallet var från hög höjd. -Han såg honom bara slå i marken.
Han gick till vakten som ringde larmcentralen.
-Sen knallade han runt lite. -Han hade vett att inte röra nåt.
-Var har du fått det där ifrån? -Kafeterian. Jättegott, vill du ha?
Det var han som släppte in Johan.
Det är stängt mellan 22.00-05.00. Däremellan får man ringa på.
Han kände igen honom, men inte mer än så.
-Vilka avdelningar vetter hitåt? -Alla fönster var stängda.
Johan brukade gå hit för en paus. Det var han inte ensam om.
-Han skulle inte jobba igår kväll? -Nej.
Det är farligt att röka.
-Hade han bil med sig? -Ja, en Toyota.
Den står på parkeringen. Nycklarna låg i rockfickan.
Gå igenom den sen. Ursäkta. - Det finns fler här.
Vi måste spärra av häruppe. Hans rum på avdelningen också.
De som vill röka får gå nån annanstans.
-Vad har hänt tror ni? -Vad tror du?
Herregud.
Ja du. Man vänjer sig aldrig.
Nej. Jag vet.
Jag hörde om två unga poliser som hade att ge en familj ett dödsbud.
Mannen i familjen hade omkommit i nån olycka.
De åker dit, ringer på. Frun i huset öppnar.
Den ena polisen säger: "Är det änkan Pettersson."
-"Nej, det vet jag inte", säger hon. -"Ska vi slå vad?" säger han.
Hej, Martin Beck och Gunvald Larsson. Vi kommer från polisen.
-Är du...? -Mamma!
Jag visste inte ens att han hade åkt hemifrån.
Han var inte här när vi vaknade-
-men så brukar det vara när han börjar tidigt.
Han sa inget innan han åkte? Att han skulle till sjukhuset?
Nej, vi sov. Eller, jag sov.
Hur verkade han igår kväll?
Betedde han sig annorlunda?
Han var upprörd över det som hade hänt hans patient.
Eller oroad.
Vi pratade ju om det här. Det var precis det här som inte fick hända.
Telefonen har ringt hela dagen. Till och med rikspolischefen ringde.
Vi har skött det här helt enligt reglementet.
Det fanns ingenting som tydde på att han var suicidal.
-Om det är det som har hänt. -Nu stänger vi fallet.
Sen fixar vi en snygg historia till pressen, med ett lyckligt slut.
Lyckligt slut.
Först har vi patienten som avlidit av läkemedel hon inte skulle ha.
-Kanske. -Ja, kanske.
Vi kan inte göra ingenting i väntan på labbrapporten.
Patientens läkare har hittats död efter ett fall från sjukhustaket.
Olyckshändelse eller självmord?
Har han tagit livet av sin patient så styrks misstanken om det senare.
För mig räcker det att han är van att stå på taket.
Han går inte upp och tänder en cigg och plötsligt råkar han ramla ner.
De flesta av er har nog redan hört vad som har hänt.
Vi fortsätter att prata med var och en av er.
Våra tekniker rör sig här på avdelningen medan ni arbetar.
De undersöker arbetsytor, omklädningsrum och så vidare.
Vi hoppas på överseende.
Det vore bra om patienterna inte märker nåt. De behöver lugn och ro.
Beck. Okej, tack.
Gunvald.
Läkarna ordinerar, men sköterskorna ger läkemedlen till patienterna.
-Och ni har särskilda nycklar? -Passerkort.
Så bara sjuksköterskor hämtar ut och har koll på vad som finns?
Vi inventerar regelbundet men nån millimeterkoll är det inte.
Vi är pressade och underbemannade. Det är inte högsta prioritet.
-Är korten personliga? -Ja.
Kan man se vem som har varit i vilket förråd och vilken tid?
-Ja. -Då samlar vi in och kollar dem.
Alla korten?
-Oskar Bergman, polis. -Sara.
Det går inte att samla in korten, då kan vi inte jobba.
Jag kan få fram en lista på hur de har använts och var.
-Hur lång tid skulle det ta? -Imorgon?
Okej.
Han har ordentliga blödningar och krosskador från fallet-
-men det här är nåt annat. Ser ni?
-Föll han ner på gräs? -Ja.
-Där fanns inga stora, vassa stenar? -Nej.
-Då fick han det på annat sätt. -Innan fallet.
-Är den skadan dödlig? -Absolut.
-Knappast självförvållad. -Nej.
Då är det ett mordvapen vi letar efter.
Ja.
-Ta några till här sen. -Du hade nåt?
Titta här. Det ser ut som blod.
Hej, Petter! Vi skulle vilja prata med dig.
Vill ni ha nåt? Kaffe? Jag har nybakade kakor.
-Det är bra. -Vad är det som har hänt?
-Johan Fors har påträffats död. -Va?
-När då? -I förrgår kväll.
Vi tror att han blev mördad. Du verkar inte så förvånad.
-Jo. -Inte ledsen åtminstone.
Men du verkade inte ha så mycket till övers för honom.
-Vem är svart? -Sätt ner den.
-Vem är vit? -Hon.
Vem hon? Mamma.
Vad gjorde du i förrgår vid midnatt?
Jag var...här.
-Vad gjorde du? -Låg och sov.
-Var? Var sov du? -Va? Jag bor här.
-Jag frågade var du sov. -Vad menar du med det?
Jag menar det jag säger, var sov du? I vilket rum?
Det ser inte bra ut för honom men det räcker inte till åtal.
Skulle han verkligen döda Johan? Han var så påstridig med anmälan.
-Han ville bara sätta dit honom. -Bara och bara.
Är man paranoid rättshaverist är man kanske beredd att gå längre.
Man kanske har svårt med gränsdragningar.
Det gör honom inte automatiskt till en mördare.
Vi måste knyta honom till platsen. Helst nånting mer.
-Övervakningskamerorna? -Sjukhusledningen krånglar.
-Integritetsproblematik. -Behöver du sätta press på dem?
Jag ska se vad jag kan göra.
-Hur är det med dig, Gunvald. -Det är bra.
En jävla huvudvärk fjärde dygnet nu, annars är det bra.
-Var sitter den? -Överallt.
-Pröva lite. -Jag behöver inte ditt potatisavkok.
-Du borde söka för det där. -Tack, nu känns det mycket bättre.
Det är te, faktiskt. Lite ingefära i.
-Hur gör vi med familjen? -Vi är på väg.
-Vem skulle det kunna vara? -Det ska vi försöka ta reda på.
Jag måste fråga dig, vad gjorde du när det hände?
-Det är ren rutin. -Jag låg och sov här hemma.
Ganska djupt. Jag hade tagit en insomningstablett.
-Var du också hemma? -Ja.
-Och låg och sov? -Ja.
-Måste Sofie sitta kvar här? -Nej, vi kan prata sen.
Känner du till om det fanns nån som ville göra Johan illa?
Nej.
Den här patienten som dog, hennes son.
Honom pratade Johan om. Han verkade inte må så bra.
Flera gånger satt han i sin bil på parkeringen.
Sjukhusparkeringen? Varför satt han där, tror du?
-Han bara satt där. -Han bara satt där?
-Men inte kvällen Johan dog? -Nej.
-Du jobbade då. -Ja, men jag träffade inte Johan.
-Det kan vara för att jag gick hem. -Du gick hem?
Jag blev dålig, kände mig illamående. Jag gick hem för att sova bort det.
-Vad var klockan då? -23.00.
Kom in!
Tack.
Jag ser här att ni hade en hel del kontakt.
-Ett 15 sekunder långt samtal. -Jag missade det samtalet.
Telefonen var i omklädningsrummet. Han lämnade ett meddelande.
-Hur löd det? -Han ville prata med mig...
...och var på väg till sjukhuset.
Så ringde han igen efter en kvart. Du ringde tillbaka 30 minuter senare.
Jag såg att han hade ringt när jag kom hem, då ringde jag honom.
-Flera gånger, men det ser ni väl? -Han svarade inte?
-Nej, det var ju för sent. -Ganska sena samtal.
-Ni hade en speciell relation? -Ja, det är jag väldigt glad för.
Man måste ha tjock hud i vårt jobb men vi är bara människor.
Vi skulle inte orka om vi inte kunde prata med varann.
-Det måste gälla er också. -Att vi bara är människor?
Det råder en del delade meningar om det.
Jag har inte hört nåt skvaller från neurologen.
Det är en bra avdelning. Folk trivs. Sällan vakanser där.
De har väl inte tid att ställa till med skandaler.
Så kärlek på lasarett stämmer inte?
Inte nuförtiden, det har vi inte tid med.
Men skulle det dyka upp nån urtjusig syrra, så...
...skulle jag kunna tänka mig nåt kanske.
Har du bestämt dig? För vad du ska äta, alltså.
Det är inte nån flickvän på gång. Heller. Tyvärr.
-Jag har bestämt mig, har du? -Jag tar det vanliga.
Du jobbar 12 timmar om dagen och så går du hit.
Och så äter du samma mat varje gång.
Vad är det för ett liv?
Martin. Upp som en sol, ner som en pannkaka. Du ser bedrövlig ut.
-Har du slut på bränsle? -Det kan man säga.
-Du behöver ligga. -Förlåt?
-Bola. Nypas. Skjuta råtta. -Snälla du.
Titta på det här, vad säger du om det här?
Singelkryssning till Åland.
Du och jag, lite sexvatten på kinderna.
Ett dansgolv fullt med galanta damer.
Bara 450 spänn, all inclusive. Det är väl en lysande idé?
-Jag ska tänka på saken. -Gör det.
Amore, gamle man. Annars dör man.
Sofie?
-Godmorgon. -Godmorgon.
Kolla upp det när du är på sjukhuset. Gör en sån där skiktröntgen.
-Det skulle jag göra. -Tror jag säkert.
-Så vet du vad det inte är. -Tack för omtanken.
Jag har ingen hjärntumör, jag är trött. Du ser inte så pigg ut.
Emma har förkylningsastma. Hon ligger och hostar hela natten.
-Astma? Fy fan. -Nej, förkylningsastma.
Hon har feber också så vi turas om att sova på soffan.
-Det är frivilligt att skaffa barn. -Ändå är det nån mänsklig drift.
Det drabbar tydligen inte alla.
-Är inte Martin här? -Han är på ingång. Ska du ha kaffe?
Det jävla kaffet dricker man bara i nödfall.
Du kan vara med och skramla till en sån här.
-Poliser jobbar bäst på dåligt kaffe. -Ingen jobbar bra på dåligt kaffe.
-Jag är ledsen, jag har bara... -Det går bra med en sedel.
Du är ju chef.
Toppmodell. Mycket generöst, Klas.
-Självklart. -Jo, men 500 kr.
Blodet på luckan kommer från Johan Fors.
Avgjutningen stämmer med skadan.
Jag har kollat med säkerhetsavdelningen på sjukhuset.
De har bara kameror i entrén.
-Vad vet vi om Petter Lindvall? -En hel del.
Två gånger har han fått vård för ångest och depression. 2007 och 2010.
2004 dömdes han för hemfridsbrott och misshandel.
Han är medlem i en jaktskytteklubb.
10-15 procent av dem med jaktlicens är psykiskt störda.
Jag har jaktlicens.
-Vem misshandlade han? -En kurskamrat på Komvux.
Han har mejlat Johan Fors också.
Mejlen är inte trevliga men det är inga direkta hot.
Han har inget alibi, han är våldsam och har varit i psyksvängen.
Han har motiv enligt honom själv.
-Ska vi ta in honom? -Ja.
Sofie! Sofie!
Sofie!
Ja, Beck.
Sofie? Orkar du vända dig om, tror du?
Känner du igen mig?
Vad var det som hände?
Du sprang.
Träffade du på nån? nån som skrämde dig?
-Eller gjorde dig illa? -Nej.
-Du stötte inte på nån? -Nej.
Är det säkert?
-Vad hände, då? -Jag kommer inte ihåg.
Du ska försöka vila lite, tror jag.
Förmodligen har hon bara svimmat.
Det är ingen omöjlig reaktion med tanke på allt som hänt.
Det ska väl inte jag uttala mig om, det är de bättre på här.
-Ha det hänt tidigare? -Nej.
Eller jo, kanske nån gång i samband med hennes...
Hon hade problem med maten.
Anorexia.
Sätt dig här och vänta. Ge mig telefonen.
-Jag är inte skyldig att ge dig den. -Jo.
Annars blir det hindrande av mordutredning. Ge mig telefonen.
-Jag har inte gjort nåt. -Bra, då går det här fort.
-Ni kan inte hålla mig här. -Sätt dig ner.
Ge mig din telefon och jag ska säga vem du är.
Där! Backa. Där.
Martin!
-Hur går det? -Nu har vi honom.
Jaha du.
Du sa att du låg hemma och sov kvällen den 14:e.
Du fick ett sms från Folktandvården 23.26.
-Kommer du ihåg det? -Nej.
Du har inte fått så många andra. Inga faktiskt.
Säkert att du inte kommer ihåg?
Jag vet inte. Kanske.
Minns du var du var när du fick sms:et?
-Jag var hemma. -Nej, det var du inte.
-Du var i närheten av sjukhuset. -Varför ljuger du?
Vi kommer att begära dig anhållen, misstänkt för mord på Johan Fors.
-Det var inte jag. -Berätta för oss vad du gjorde.
-Jag var ute med bilen bara. -Och?
Jag körde omkring. Nätterna... Det är svårt att bara vara hemma.
-Körde vart? -Runt.
Vi ser att du var vid sjukhuset.
Jag stod på parkeringen ett tag men jag var aldrig inne.
-Jag träffade aldrig Johan Fors. -Hur visste du att han var där?
-Det visste jag inte. -Följde du efter honom?
Jag säger inget mer utan advokat.
-Jaha? -Sköterskan jag träffade igår - Sara.
-Hon jobbar idag? -Hon sprang på ett ärende.
-Har du hennes nummer? -Där, Sara Nilsson.
Hon jobbade inte den 12:e när patienten dog?
Inte om hon inte står på schemat. De kan ha missat henne, hon är ny.
Alla vi som sitter härinne förstår-
-hur förtvivlad man kan bli när man förlorar den man älskar.
Alla förstår att man kan bli väldigt arg och inte vilja acceptera det.
Tycka att det känns orättvist att bli lämnad ensam.
Alla förstår att man vill hitta nån att skylla på.
Söka upp hen och tappa behärskningen. Till exempel din gamla kurskamrat.
Som du blev arg på för att hon inte besvarade dina känslor.
-Hon fick betala ett högt pris. -Det där är 100 år sen.
-Det fick väl du också? -Det är helt sjukt!
Det är de som har tagit livet av min mamma.
-Du fick sitta i fängelse. -Ursäkta mig.
Vi gör en kort paus i förhöret.
Kan du ta det där en gång till?
Birgitta Lindvall har inte ett spår av morfin i kroppen.
Det var inte det hon dog av.
Förmodligen av sin lunginflammation eller sviterna av den.
Tack ska du ha.
Kan du komma hit ett tag?
Visst kan man blanda Ipren och Alvedon för att få ner febern?
Bara man inte överskrider dosen. Hur gammalt är barnet?
En månad. Ursäkta. - Sara!
Sara!
Jag jobbade inte ens på den avdelningen utan den som låg bredvid.
Jag skulle bara över för att hämta några kompresser.
Jag hade sprutan i handen, jag hade gett morfin till en annan patient.
Jag går förbi hennes rum och ser att hon vrider och vänder på sig.
Jag går in för att hjälpa henne tillrätta, det är det enda jag gör.
-Varför har du inte berättat det? -Jag vet inte.
Jag tänkte att jag kanske hade nåt med det att göra.
Att det fanns morfin kvar i sprutan. Jag vågade inte.
Jag är nyexaminerad och har precis börjat jobba här.
Då är man rädd hela dagarna att man ska göra fel.
Hej, Martin. Va?
Okej. Ja, okej.
Jag tror dig.
Om jag säger att din mor dog en helt naturlig död...
Det fanns inte ett spår av morfin i hennes kropp.
-Det är inte sant. -Du får se rättsläkarens protokoll.
Din mamma dog för att hon led av en allvarlig sjukdom.
Ovanpå det fick hon lunginflammation. Hon kunde inte andas. Hon kvävdes.
Ingen försökte ta livet av henne. Ingen läkare och ingen annan.
Det låg en tom morfinspruta på hennes rum.
-Den injicerades inte i henne. -Varför larmade hon aldrig?
Hon kanske inte hann. Eller kanske inte ville.
Om du hade velat hämnas känns det väl lite onödigt nu, va? Hur känns det?
-Det känns... Ni ljuger. -Inte så bra.
Ni har snackat ihop er och testar det här.
-Tror ni inte att jag fattar det? -Du får läsa rättsläkarens protokoll.
Ni kan inte låsa in mig för nåt jag inte har gjort.
Ni är så fel ute! Jag anmälde den där jävla läkaren.
Kolla upp honom istället och hans snuskiga privatliv.
Jag har inget mer att säga till er!
-Jag vill prata med min klient. -Vi tar en kort paus i förhöret.
Vi behöver en längre paus. Han är yr och mår illa.
Han kan behöva äta och vila lite.
-Lite massage kanske också. -Varför skulle han behöva massage?
-Det är bra, vi fortsätter senare. -Tack.
-Ska vi också äta en bit? -Jag är inte hungrig.
Det blir du, kom nu.
Här är listorna du bad om.
Vad är det?
Bergström, tack.
Hur kunde ni missa att upplysa oss om att det fanns ett paket kondomer-
-i Johan Fors skåp? Öppnat och påbörjat. Nej, jag skojar inte.
Vilken nya kille? Då tycker jag att han ska skaffa sig ett annat jobb!
Vi kanske ska ta lunch.
-Vem har sagt det? -Är det sant?
Det har väl inte ni med att göra.
Det är en mordutredning. Vi förutsätter att du vill samarbeta.
-Vi hade ett förhållande. -Men han var gift.
Nu är det här ännu märkligare. Johan ringde dig strax innan han dog.
Du säger att du blev sjuk och gick hem.
Jag gjorde det. Det har ni väl kollat?
Vi vet bara att du lämnade avdelningen, inte sjukhuset.
-När exakt var det? -Klockan 23.00.
Jag vet inte om det var fem i eller fem över.
-Ville han ses uppe på taket? -Nej!
-Vad ville han, då? -Det fick jag aldrig veta.
Hej. Martin Beck - polisen.
Det är kanske bättre om vi kan prata nån annanstans.
-Jag vill helst inte gå ifrån Sofie. -Jag förstår.
-Hur är det med henne? -Hon sover mest.
När hon är vaken vill hon inte prata.
Jag sitter här och håller henne i handen. Vad var det ni ville?
Johan hade ett förhållande med en kvinna här på sjukhuset.
Kände du till det? Eller misstänkte du det?
Nej.
-Vem är det? -Det är bäst att vi ställer frågorna.
Nu måste jag fråga dig igen, du förstår säkert varför.
-Var var du natten då Johan dog? -Herregud.
Jag var hemma.
Nånstans här måste han vara.
22.00 låser de. Antingen har han gått in obemärkt innan dess-
-eller så har han ringt på.
Är det här enda stället att ta sig in på natten?
Allt annat är låst och larmat.
Jag pallar inte mer ikväll.
Då vet vi vad vi ska göra imorgon förutom att gå vidare med Petter.
Han kanske är mer samarbetsvillig efter en natt i häktet.
Den här Vibeke. Eva kan vi nog avfärda även om alibit är lite...
Dottern kan inte vara säker på att mamman sov när hon sov själv.
Eva kanske ljuger. Hon kanske tvingar dottern att ge henne alibi.
-Kanske därför hon klappade ihop. -Eller för att hon är chockad.
-Eller så är det dottern. -Vad skulle hon ha för motiv?
Pappan kanske har utnyttjat henne sexuellt.
Vi ska prata med henne när hon är mer talbar.
Jag tror att Vibeke är den intressanta av dem två.
Hon var hans älskarinna.
De kan ha grälat och hon knuffade till honom.
-Skaffa såna så slipper du huvudvärk. -De finns på macken.
-De där hittar du inte på macken. -Godnatt.
Jävla helvete!
Hallå, Martin!
Foxtrot. Bäckenkontakt. Det gillar de.
Jag var en jävel på att dansa när jag var grabb.
Jag ser det.
-Du har inte ångrat dig? -Nej. En annan gång.
Okej.
-Godnatt. -Godnatt med dig.
Gunvald, vad hette säkerhetsvakten? Killen i entrén.
Jag vet vad klockan är. Kommer du ihåg honom?
Ingen du minns att du har släppt in eller att du såg honom komma in?
Nej, men jag såg honom på parkeringen.
-Utanför sjukhuset? -Ja, han satt i en bil nära entrén.
Jag är säker på att det är han.
När satt han där? Före eller efter att Johan Fors kommit in?
Efter. Jag tog en bensträckare då vid glasväggen vid dörrarna.
Man blir less på kvällstidningen.
-Gick han aldrig ur bilen? -Nej.
-Är du säker på det? -Jag traskade omkring ett bra tag.
Säkert en kvart och undrade vad det var för Nisse som bara satt där.
Du tittade på honom när roddmannen kom ut till dig?
Och han kom till dig direkt när han hade sett kroppen slå i marken?
Ja, killen var helt chockad. Han kunde knappt prata.
Tack, det var bra att vi fick reda på det här.
Är det här en person du känner igen från samma kväll?
Jag vet inte om det är från den kvällen.
Du minns inte att du släppte ut henne eller såg henne lämna sjukhuset?
Tyvärr, det har jag inget minne av.
Då ska vi be att få tacka så mycket.
-Du hittar ut själv, va? -Jadå. Tack, tack.
Hem till morsans säng.
Du var alltså aldrig på taket? Ni sågs inte däruppe?
-Nej. -För du blev sjuk och gick hem.
Det blev bråk. Han ramlar och slår i huvudet. Dör.
Eller så ville han inte skiljas från sin fru.
Han ville göra slut på er relation. Eller så hände nåt annat däruppe.
-Så gick det lite vilt till. -Du är oförskämd.
Om du inte har nåt att göra med Johans död-
-varför sa du inget om ert förhållande?
För precis det här.
Jag är ledsen att jag inte sa nåt-
-men jag förstod att det inte skulle vara så bra för mig.
Det kan man lugnt säga.
-Jaha, så du är här ibland också? -Ibland kryper jag ut ur kryptan.
Hur går det för er?
Du har inte hittat kvinnospår på Johan Fors?
-Som vadå? -Jag vet inte.
Han har haft nåt utomäktenskapligt för sig.
-Inte med en patient hoppas jag. -Det tror jag inte.
Hans fru finns säkert överallt. Äkta par kryllar av varandras DNA.
Jag har inte hittat nåt men jag lovar att titta.
Jag var inte beredd på att det skulle kännas så mycket när hon flyttade.
Hon är kompetent och social och har valt det själv.
Men jag tänker att hon sitter ensam och känner sig olycklig.
Det kanske är precis tvärtom.
Det är just det som är den stora skräcken.
Det är inte lätt. Jag minns hur det var.
Jag gick hem till min dotter en gång med en film och mat.
-Jag trodde att hon skulle bli glad. -Men det blev hon inte.
Tvärtom, jag tror att hon blev ganska besvärad.
Lägenheten var full av kompisar som satt och åt middag.
Det var snarare hon som blev oroad. "Hur är det med dig, pappa?"
-Vad heter hon? -Lovisa.
-Och din? -Inger.
-Har du flera barn? -Nej. Bara Inger.
Vad säger du, ska vi dricka kaffe nån annanstans?
Vilken genial idé.
-Det blev ingen gourmetlunch direkt. -Den var bra.
Det är skönt med frisk luft när man sitter inne hela dagarna. I kryptan.
Du är väldigt trevlig. Jag skulle gärna göra om det.
Jag m... Detsamma.
Ursäkta mig.
-Det är Martin. -Det var inte Vibeke.
"Hon lämnade sjukhuset 23.05."
-Är ambulansintaget låst på natten? -"Inte vad jag vet."
-Det borde finnas kameror där också. -Tror du att hon gick in där?
Jag tror inte att hon gick ut och smet in den vägen.
Jag tror att det är en annan person vi ska leta efter.
-Eva Fors? -"Just det."
Hon måste ha tagit sig dit snabbt. Ta reda på om de har mer än en bil.
Om de inte har det så kollar du med alla taxibolag.
-Jag är ledsen. -Ingenting.
-Ska vi gå en bit till? -Hinner du?
Ingenting. Prova nån gata i närheten om taxin beställdes dit.
Fors.
Du kände till att din make var otrogen, eller du misstänkte det.
Du tog inga sömntabletter. Du följde efter honom till sjukhuset.
Det blev bråk, så gick det som det gick.
Sofie trodde att du var hemma. Du var där när hon somnade och vaknade.
Om du inte har tvingat henne att säga att du var hemma.
Varför ska jag behöva lyssna på det här? Jag behöver vara hos henne.
-Hon mår inte bra. -Varför är det på det viset?
Hon kanske kände till allt.
Du åkte taxi från hörnet av Magnebergsvägen 23.08.
23 minuter senare var du framme vid sjukhuset.
Taxin var beställd i namnet Fors från er hemtelefon.
Det var inte du som satt i taxin.
Vad fan...?
-Hon har försvunnit från avdelningen. -Kan hon ha åkt hem?
Ursäkta oss.
Där.
Vad fan säger du? På taket?
Hallå.
Sofie!
Sofie, kom hit är du snäll.
Gå bort från kanten.
Jag älskar dig, Sofie.
Jag älskar dig också, mamma.
Det var inte meningen. Jag ville bara inte att han skulle lämna oss.
Om du älskar din mamma, varför vill du lämna henne?
Det är ju ni två.
Det finns förlåtelse.
Kom.
Men, vad fan...?
Tjenare, Martin! Du ger mig ett handtag, va?
-Jaha, så det är dags nu? -Jajamensan.
Det är sång i hjärtat och rent inunder, som morsan sa.
-Vad i hela friden har du i väskan? -Jag måste bjuda på nåt i hytten.
Du menar om spriten skulle ta slut på färjan.
Passa dig så att det inte växer mossa på löken, ingen tackar dig för det.
-Tjenare. -Sitter du här?
Jag tyckte inte att jag behövde gå på den där kursen.
Social kompetensutveckling. Det där kan jag redan.
Är det slut med huvudvärken?
Snygga.
Tack.
Har du sett det där?
Tur att man inte blev journalist. Ska vi ta en kaffe ute i friheten?
Snygg.
-Möte? -Nej.
Nej.
Text: Gunilla Hay www.sdimedia.com