Traducere: Răducu Adrian - Subtitrări Team www.subtitrări-noi.ro
Am locuit aici, în Green Wood, Mississippi
de la vârsta de şapte ani până când am împlinit optsprezece.
Am trecut prin multe aici.
Aici am început clasa întâi,
aici am învăţat cum să conduc o maşină.
Aici m-am îndrăgostit pentru prima dată.
Am mai trecut un alt obstacol aici.
Am experimentat moartea.
A murit bunica după tatăl meu şi fratele meu
Cu toţii trecem prin asta, desigur.
Toată lumea jeleşte pe cineva drag.
Cu toate acestea, unii oameni au cu siguranţă
un ajutor pentru a depăşi durerea.
Sunt siguri că-i vor revedea pe cei dragi în Paradis
Dar pentru unii dintre noi nu este atât de uşor.
De fapt este cea mai mare întrebare pe care ne-o punem de mii de ani.
Ce se întâmplă când murim?
Acum mă pregătesc de o aventură epică.
Pentru a descoperi ce credem că ne aşteaptă dincolo de moarte.
Există vreun sprijin ştiinţific privind existenţa sufletului.
Am să caut sensul real al vieţii de apoi la vechii egipteni.
Doamne, uită-te la astea.
În timp ce povestea renaşterii unui om a fost atât de răspândită,
încât a cuprins lumea lumea întreagă.
Acesta este motivul pentru care învierea lui Isus
a arătat că el este Mântuitorul.
Cum a reuşit hinduşi să-şi alunge teama de moarte?
Îl accept ca pe dătătorul de viaţă
Am să cercetez cum va reuşi ştiinţa să capteze sufletul.
Sper să devin o fiinţă umană într-o bună zi.
Pentru a aduce viaţa veşnică în viaţa asta.
Povestea lui Dumnezeu Dincolo de moarte
Ce urmează după moarte?
Care dintre noi ştie?
Dar unii oameni cred că ştiu
deoarece au fost la un pas de moarte.
Fostul cercetător marin, David Bennet,
este unul dintre ei.
La ce te uiţi?
La fereastra de aici
cu imaginea lui Isus din colţul de jos.
Îmblânzind furtuna.
În 1983, în largul coastelor Californiei, a fost o furtună
cu valuri mari de zece metri.
Şi noi tocmai ne-am îndreptat înspre ea.
Dintr-o dată ne-a lovit un val de 10 metri.
şi ne-am prăbuşit la podea.
M-am uitat în sus şi am văzut că mai vine încă un val.
A căzut direct deasupra noastră.
Am fost în faţa bărcii şi m-a aruncat direct în mare.
Am fost răsucit şi lovit de valuri ca o epavă.
Am încercat să-mi ţin respiraţia
până când n-am mai putut
şi am fost nevoit să înghit apă sărată.
Este o moarte violentă.
Nu ştiai la ce adâncime te aflai?
În momentul acela nu mai simţeam corpul sau adâncimea oceanului.
Apoi am observat o lumină.
Erau milioane de sclipiri de lumină.
Erau de diferite culori şi toate se învârteau într-un fel de dans.
Parcă erau mânate de o minte şi erau infinite.
Ce ai crezut că ţi se întâmplă atunci.
Ei bine .. sigur ştiam că nu mai sunt în Kansas.
Am simţit cum mi-am părăsit corpul.
Şi m-am apropiat de acest curcubeu de lumină.
Era ceva familiar şi liniştitor.
Şi era o legătură atât de strânsă cum n-am avut niciodată pe pământ.
Şi apoi am ajuns la un moment în care,
acele milioane de sclipiri de lumină au început să-mi vorbească.
Şi mi-au spus că încă nu este momentul să mă alătur lor.
Trebuie să te întorci, mai ai ceva de făcut.
Îmi priveam corpul şi am rămas impresionat.
Pentru că ştiam că am să mă întorc în acel corp.
Următoarele valuri mi-au împins corpul printre toate resturile alea
şi cumva mi-a scos toată apa sărată din plămâni.
Şi atunci am realizat că m-am întors în corpul meu.
Cât timp crezi că ai fost sub ape?
Echipajul mă căuta.
Cred că am fost acolo timp de vreo 15 sau 18 minute sub apă.
Cincisprezece sau optsprezece minute.
Deci ai stat atâta timp fără să respiri.
Da.
Bine.
După ce mi-ai spus
această poveste
Te-a făcut să crezi în viaţa după moarte?
Cred, în viaţa de după moarte.
Cred că sufletele noastre
îşi continuă viaţa acolo.
Şi avem posibilitatea de a reveni.
Nu m-am gândit la aşa ceva până acum.
Nu puteam să concep aşa ceva.
În timp ce suntem în această catedrală,
n-ai spus nimic de Dumnezeu.
Acea lumină, a fost Dumnezeu pentru mine.
Acolo era Dumnezeu.
Deci mesajul a fost de la Dumnezeu.
Da, şi cred că poţi găsi acea spiritualitate
în toate credinţe de pe pământ.
Nu mai cred doar într-o singură credinţă.
Biblioteca mea de acasă conţine cărţi din toate credinţele.
La fel şi a mea.
Povestea incredibilă a lui David,
îmi aminteşte de o experienţă avută cu ani în urmă.
Am văzut şi eu lumina.
Nu eram pe moarte, doar am leşinat.
Ceea ce am văzut
a fost un mic fascicul de lumină.
Şi asta a fost pentru mine
o altă formă de viaţă
Asta mi s-a întâmplat.
Era lumina despre care toţi vorbeau.
Cu toate acestea, este normal printre oameni
să spună că au trecut printr-o experienţă aproape de moarte.
Sau au experimentat ieşirea din corp şi au văzut lumina.
Unii oameni l-au văzut pe Isus în această lumină.
Alţii au văzut numai lumina strălucitoare.
Dorinţa de a trăi după moarte este un instinct universal.
Dar vreau să ştiu cum a devenit viaţa de apoi parte a religiei?
Aşa că mă duc în Egipt.
În locul în care primele monumente ale vieţii de apoi
încă dăinuiesc peste timpuri.
Am ajuns la Saqqara.
Este piramida regelui Zoser.
Şi este una dintre primele piramide construite pentru prima dată.
- Cea de acolo? - Da.
Tot locul este un mare cimitir.
Deci acum oamenii au idee
Despre renaştere şi înviere
Totul a început aici în Saqqara.
Cu aproximativ 5.000 de ani în urmă, nu mai devreme.
Deci ar putea fi începutul conştientizării vieţii de apoi.
Da, se poate spune şi aşa.
Egiptologul, Salima Ikram
m-a dus la mormântul faraonului ce a domnit acum 4400 de ani.
Înăuntru este cea mai veche descriere umană referitoare la viaţa după moarte.
Pe aici este drumul care duce la templu Unas.
Aici este locul în care se presupune că a fost condus corpul faraonului
şi a fost îmbălsămat aici.
Mă uit la aceste pietre ştiind că aş putea ridica una dintre ele.
Şi pare că a fost construit
în urmă cu cincizeci sau şaizeci de ani.
Dar, de fapt, a fost construit acum 4000 de ani sau mai mult.
A rezistat incredibil. Pare de necrezut.
De aici de sus se poate vedea piramida
- Nu mai arată ca o piramidă... - Pare ca un deal.
Da, dar ceea ce este important se află înăuntrul ei
Trebuie să ai grijă la cap
- A fost făcută de oameni pitici... - Nu, de oameni la fel ca noi.
Trebuie să te mai apleci încă odată.
Trebuie să mergi aplecat
astfel arătându-i respect marelui zeu faraon.
- Deci de-aceea a fost construită aşa? - În mare măsură, da.
Şi iată-ne aici!
- Asta este. - Doamne, ce este aici!
Este fabulos, nu?
Ce spune aceste hieroglife?
De fapt sunt farmece magice sau religioase
Scrise pentru Unas ca să facă trecerea de la o lume la alta
A trebuit să fie scrise în toate direcţiile
dacă ar fi trecut prin ceva periculos
să poată şti ce să facă, sau ce să spună.
Ce spun aceste incantaţii?
Asta de aici îl înalţă pe Unas
oferindu-i magia asupra tuturor demonilor.
Asta de aici îi spune lui Unas că va trăi pentru totdeauna.
De fapt majoritatea lor îi oferă controlul magic asupra demonilor.
I se poate vedea numele inscripţionat de nenumărate ori pe toţi pereţi.
Deci toate hieroglifele astea repetate, reprezintă numele său?
Da.
Aceste vrăji tainice
sunt îndrumări de trecere a sufletului în lumea de dincolo.
Şi cheia pentru a înţelege de viaţa de apoi era aşa de importantă pentru egipteni.
Asta camera principală de înmormântare.
Aici este evenimentul principal.
Asta este ... Dumnezeule!
- Ăsta este sarcofagul? - Da.
Ăsta este sarcofagul în care a fost culcat Unas.
Îmi pare rău că nu este aici să-i strâng mâna şi să-i spun:
Salut, ce mai faci!
Astea sunt tot vrăji?
Da, şi toate astea sunt de fapt o maşinărie pentru învierea lui Unas.
Şi a sufletului său.
La căderea nopţii,
sufletul lui Unas va reanima trupul mumificat şi va face o călătorie iluzorie.
Va traversa un lac de foc
şi va trece prin nişte porţi păzite de demoni şi şerpi.
Dar fără vrăjile magice
va fi devorat.
Trecând de astea, va reuşi să stea cu Dumnezeu în paradisul etern.
Se trezeşte la miezul nopţii
apoi îşi începe călătoria.
Iar următoarea noapte se trezeşte
şi începe să facă acelaşi lucru din nou.
Iar în noaptea următoare se trezeşte şi face acelaşi lucru.
- Iar următoarea noapte se trezeşte... - Am înţeles...
Este cam obositor.
Poate dar dacă se merită...
Da, cred că aşa e.
Asta fac regi.
Pentru că făcând acest lucru,
trecând prin luptă veşnică şi devenind una cu zeul soarelui,
regele asigură liniştea lumii.
Bine. Mai avem vreo altă cale de ieşire?
Mi-e greu să merg iarăşi aplecat.
Îmi pare rău dar trebuie să mergem iar aplecaţi pentru a ne contopi cu cerul.
Să mergem.
Pentru egiptenii antici,
Viaţa de după moarte a faraonului era vitală.
Astfel se asigurau că soarele va răsări în fiecare dimineaţă.
Monumentele imense nu doar asigurau faraonilor viaţa după moarte,
ele ofereau puterea esenţială pentru a susţine viaţa.
Aceste idei nu sunt unice doar în Egipt
La celălalt capăt al lumii
există o cultură diferită ce nu a avut nici un contact cu Orientul Apropiat.
Este bazată deasemenea pe puterea morţilor.
Aici este Mexico City
La sărbătoarea morţilor.
Arheologul Enrique Rodriguez Alkvia a studiat modul în care Mexicanii
şi strămoşii lor Americani percep viaţa după moarte.
Aceasta este noapte anului în care oamenii pot să-şi petreacă
toată noaptea cu spiritele strămoşilor lor.
Iar spiritele vin să-i viziteze, iar ei le oferă mâncare,
şi ascultă glume şi povestiri.
şi se bucură de petrecerea nopţii împreună.
Familia Gonzalez se roagă la străbunicul lor decedat cu o incantaţie tradiţională
implorându-l să se trezească.
Cred că limita dintre viaţă şi moarte
nu este un foarte solidă.
Şi cu siguranţă nu este la fel de solidă ca în Statele Unite ale Americii.
Ziua morţilor izvorăşte din credinţa catolică a celebrări tuturor duhurilor şi sfinţilor.
Dar începutul acestor celebrării este mult mai vechi.
Datează de pe vremea aztecilor, din ideile lor despre viaţa de apoi.
O tradiţie ce cu siguranţă nu a fost creştină.
În centrul modernului oraş, Mexico City
se află ruinele templului aztec Mayor sau Marele Templu.
În urmă cu 500 de ani,
un magnific templu piramidal domina priveliştea oraşului Tnoktitlan
Când invadatori spanioli au sosit prima dată aici,
au descris sacrificiile umane făcute de către călugării aztecilor.
Au descris cum scoteau inimile încă bătând din pieptul victimelor.
Corpurile şi sângele se revărsa pe treptele templului.
Dar nu există nici o dovadă fizică a acestor sacrificii.
Până la o descoperire arheologică
din subsolul unei case vechi.
Deci templul Mayor este în direcţia aia, nu?
Exact, Enrique.
Suntem doar la vreo 200 de metri
de templul Mayor.
Aici, Enrique şi colegul său Raul Pereira
au descoperit cranii umane pe o lungime de 30 de metri.
Prima dată am început să lucrez aici.
Deci acest perete este format din cranii umane unite între ele.
Şi a făcut parte din marele zid de cranii cunoscut sub numele aztec Altsombintela
Este incredibil că încă se mai află aici de 500 de ani.
Ceea ce nouă ni se pare brutal acum,
pentru azteci erau vitale sacrificiile umane.
Fără sângele uman credeau că soarele îşi va pierde puterea.
La fel şi energiile.
Fără puterea extrasă prin moartea câtorva,
toată viaţa s-ar sfârşi.
Azteci credeau că dacă nu vor mai face sacrificii,
ar veni sfârşitul lumii şi zeii s-ar fi supărat
iar soarele s-ar opri din mişcare
şi nu-şi va mai face călătoria pe cer din timpul zilei.
Sacrificiile lor erau conectate, deoarece oamenii care mureau,
sacrificiile lor erau oferite celor rămaşi aici.
Şi astfel continuau să facă
această viaţă pământească posibilă pentru cei ce au rămas în urma lor.
Sacrificiile umane ale Aztecilor
şi mormintele extraordinare ale egiptenilor,
sunt ambele izvorâte din credinţa vieţii după moarte.
Morţii aveau puterea de a reveni pentru a menţine viaţa.
Dar, astăzi miliarde de oameni cred că această forţă
poate face mai mult decât să ne susţină în această lume.
Ne poate oferi tuturor viaţa veşnică.
Majoritatea membrilor familiei mele sunt înmormântaţi aproape de casă.
Asta îmi dă un sentiment de înrădăcinare de care aveam nevoie.
Fiecare amintire cu ei
reflectă impactul vieţii lor asupra mea.
Asta însuşi este o formă de viaţă după moarte.
Amintirile cu ei continuă să ne îndrume
din momentul când viaţa lor pe pământ a luat sfârşit.
Pentru creştini, cimitirul nu este doar un loc al amintirilor.
Este un loc al speranţei către viaţa de apoi.
O speranţă ce a început într-un moment de grea suferinţă
cu două mii de ani înainte.
Când un om numit "Isus" a fost arestat de romani în Ierusalim
şi trimis să moară pe cruce.
Este o poveste cunoscută de cei mai mulţi dintre noi cei din Vest.
Sau aşa credem noi.
Dar vreau să studiez mai profund această promisiune a vieţii de apoi.
Prin urmare, am venit în locul în care a început povestea,
la Ierusalim.
Încerc să înţeleg ceea ce a însemnat pentru oamenii de acum două milenii.
Astăzi, acest oraş este patria a trei credinţe diferite.
Iudaismul, Creştinismul şi Islamul.
La acea vreme cea mai mare parte a populaţiei era evreiască.
Inclusiv Isus.
Aia este cupola mormântului?
Exact, aia este cupola marelui mormânt.
Şi mai este, de asemenea un alt mormânt care are o cupolă gri.
Dar este situată în cealaltă parte înspre vest.
Am rugat-o pe arheologul Judy Magnes
să-mi arate locul unde cred creştinii că a murit Isus.
Deci ata este.
Deci aici este locul Sfântului Mormânt.
Este biserica Învierii.
Este un complex imens
Aici sunt altarele sacre pentru creştini.
Cele mai sacre din lume.
Pe timpul lui Isus
zona asta se afla în afara zidurilor Ierusalimului.
Locul unde a fost crucificat era pe un deal stâncos.
Pe Golgota, ce înseamnă
cimitirul craniilor.
Deoarece acolo era locul în care romanii crucificau oamenii
şi era plin de cranii şi oase întinse peste tot.
Creştinii au mers în pelerinaj la Biserica Învierii timp de peste 1600 de ani
Şi nu este venerat numai pentru că este locul unde a fost răstignit Isus,
ci pentru că mai conţine încă un altar sacru.
Aici se crede că ar putea fi rămăşiţele mormântului,
unde Isus a fost înmormântat şi a înviat din morţi.
Aici se poate simţi cu adevărat o energie.
În acest loc este concentrată cea mai multă evlavie.
Mormântul nu mai arată deloc ca un cimitir din primul secol evreiesc.
Dar Judy crede că acest sit este credibil din punct de vedere istoric.
Aceasta este cea mai interesantă parte a Bisericii Învierii.
De fapt, suntem în spatele zidurilor ale mormântului lui Isus
- Deci suntem în spatele mormântului? - Da
Iar aici,
este rămăşiţele mormintelor evreieşti săpate în stâncă.
Din perioada lui Isus când evrei îşi îngropau morţii
în morminte subterane. Un fel de peşteri subterane.
Aşezământul camerelor mortuare
aveau nişte coridoare lungi cioplite prin pereţi de stâncă.
Când un membru al familiei murea, corpul era spălat,
învelit într-un giulgiu şi plasat prin acel coridor.
Apoi capătul coridorului era sigilat.
Potrivit evangheliilor
Isus a fost crucificat şi înmormântat în afara zidurilor oraşului.
Şi pentru că avem un cimitir cu adevărat evreiesc aici
din timpul lui Isus,
este cea mai bună dovadă arheologică ce o avem
despre acest loc că a fost localizat
în afara zidurilor oraşului din timpul lui Isus.
Şi astfel se verifică indirect textele evangheliilor.
Primii oamenii care au crezut în Învierea lui Isus poate au stat chiar aici.
Dar am vrut să ştiu cum s-a înfiripat această credinţă.
Şi cum s-a răspândit în toată lumea.
Moartea lui Isus şi învierea Sa
nu a schimbat cumva ideea vieţii după moarte?
În cartea sfântă a evreilor din Vechiul Testament
nu există nici o referire explicită cum că cineva ar merge în rai sau în iad
după moarte.
Ideea de bază era că atunci când mori corpul tău merge direct în subteran.
Şi îl numesc simplu "Shaul" şi este un loc neutru.
- Asta se întâmplă când... - Când eşti mort.
Exact. După ce mori.
În religia creştină a evoluat foarte diferit.
Moartea lui Isus a fost sacrificiul absolut
Sacrificiu ce a schimbat atitudinea evreilor în templu.
Având o mare însemnătate.
În timpul vieţii lui Isus,
evrei se închinau Dumnezeului lor. Dumnezeul lui Israel.
Sacrificiul a fost un progres substanţial faţă de templu antic.
A fost pentru iertarea păcatelor poporului evreu.
Având în vedere că Isus este fiul Domnului,
sacrificiul Său a reprezentat un mijlocitor pentru păcatele omenirii.
Şi astfel a devenit o doctrină în creştinism.
Dacă îl accepţi pe Isus că a murit pentru păcatele noastre.
Şi dacă îl accepţi ca pe un Mântuitor şi ca salvatorul tău
şi tu vei fi salvat la rândul tău.
Asta este promisiunea absolută
care Creştinismul le-o oferă credincioşilor.
Iar El va reveni din nou.
Pentru creştini
sângele lui Isus este sacrificiul din urmă care trebuia făcut.
Şi de atunci
tot ceea ce trebuie să sacrifici pentru viaţa veşnică
este dorinţele tale.
În acest fel,
moartea lui Isus s-a transformat pentru creştini
într-o victorie absolută împotriva morţii.
Pentru creştini, moartea şi învierea lui Isus
le permite credincioşilor să suprime frica de moarte
ştiind că prin El vor trăi pentru totdeauna.
Dar există o altă cale de a ocoli acea frică.
Pentru hinduşi, reîncarnarea înseamnă că moartea este decât un pas spre altă viaţă
începând din această lume.
Am ajuns în oraşul sfânt Varanasi din India
să aflu cum se pregătesc hinduşii dincolo de moarte.
- Ce este ăla? - Este un templu.
Este fabulos.
Cadavrele s-au ars pe malurile râului Gange de-a lungul secolelor
S-au spălat în râul sacru
au fost învelite în cârpe
şi au fost puse pe o grămadă de lemne.
şi au fost mistuit de foc.
Swami Parrish Tnnada călugăr şi doctor
este ghidul meu spre moartea şi viaţa de apoi în hinduism
Dar singurul loc care nu mi-l poate arăta
este chiar crematoriul.
Deci acesta este cel mai sfânt crematoriu
din cel mai sfânt oraş.
- De pe cel mai sfânt fluviu. - Corect.
- Din toată lumea. - Da.
Poate să vină oricine să privească?
Se poate, dar de departe. Nu este necesar să mergi acolo cai să vezi.
- Poţi să priveşti de departe. - Deci nu pot să mă apropii de crematoriu.
Este un loc sfânt rezervat doar pentru cei îndoliaţi.
Poţi să te apropii de un cadavru înainte să fie ars.
Purtat de cei îndoliaţi pe acest drum către Gange toată săptămâna.
Viaţa şi moartea în Varanasi este la ordinea zilei.
Am văzut cortegiul funerar, în timp ce trecea pe lângă noi.
Iar oamenii ce-l însoţeau
părea să cânte cu bucurie în loc
să jelească întristaţi.
De ce fac asta?
În felul acesta contribuie la călătoria sufletului mai departe.
De aceea este un motiv de bucurie.
Sunt îndureraţi totuşi că pierd pe cineva drag.
Dar acea persoană poate ajunge într-un loc mai bun.
Mult mai bun decât au avut pe pământ.
Hinduşii cred în reîncarnare şi karma
Trăieşte o viaţă bună, iar moartea îţi va aduce un nou corp şi o şansă mai bună.
Dacă trăieşti o viaţă necuvenită vei suferi consecinţele în viaţa următoare.
Ceea ce s-ar putea să nu fie umană.
Iar ciclul se repetă continuu. Trăieşti, mori şi te naşti din nou.
Dar, în multe culturi occidentale
după ce mori, ori mergi în iad ori în rai.
Da, ştiu.
Nu ţinem neapărat să facem asta.
Trebuie să-mi fac griji când va sosi ceasul morţii?
Eu sunt îngrijorat , dar în acelaşi timp
o accept ca parte inevitabilă a vieţii.
Reîncarnarea ne face mai responsabili cu acţiunile noastre.
Pentru că ne creăm propriul destin.
Şi ne oferă în mod continuu speranţa
că vom reuşi să facem ce-i mai bine.
Deci, ideea reîncarnări este să faci doar bine.
- Corect. - Aşa-i?
Ce se întâmplă dacă nu reuşesc să mă reîncarnez? Mai pot exista?
Atunci mă unesc cu unica existenţă. Existenţa veşnică.
Este ceea ce noi numim Dumnezeu.
Singura existenţă veşnică.
- Dumnezeu? - Da, Dumnezeu.
În cele din urmă nu este de dorit să te reîncarnezi.
Da, nimeni nu-şi doreşte asta.
Situaţia ideală este
este trecerea de la starea fizică la energie pură.
Da, aşa numim noi eliberarea.
Moksha
Moksha!
Moksha, eliberare din ciclul naşterii şi renaşterii.
Moksha, de obicei se realizează după mai multe cicluri de viaţă.
Dar hinduşi cred că aici, în Varanasi
fluviul Gange curge spre viaţa veşnică.
Oferindu-le puterea de a-i ridica după înviere.
Incinerarea în acest loc este foarte esenţială.
Gange este cel mai sacru dintre râurile sfinte din India.
Gangele izvorăşte din Himalaia care este în Nordul Indiei.
Şi curge spre sud către mare.
Cu toate acestea, există anumite locuri în această călătorie
unde Gangele curge invers spre nord.
De exemplu aici în Varanasi este unul dintre aceste locuri.
Partea de vest a acestor locuri unde râul curge spre nord
este considerată cea mai sacră.
Şi arderea cadavrelor în Varanasi
Iar zeul Manekalnica de aici
este considerat a fi suprema ardere.
Deoarece te conduce direct la eliberarea Moksha
fără nici o altă renaştere.
- Deci să vin la Varanasi. - Da.
- Să vin în locul ăsta! - Da.
Şi voi fi incinerat. Trebuie să mă tund la zero?
? Da
Şi apoi nu va mai fi nevoie să te reîncarnezi de nenumărate ori.
Deci dacă vii la Varanasi ai scăpat de problema asta.
Hinduşii se văd în cicluri
Viaţa, moartea şi renaşterea.
Cu toate că renaşterea nu este obiectivul principal.
Obiectivul principal este de a transcede renaşterea.
Şi de a obţine stare de
pură energie veşnică, Moksha.
Unirea cu Dumnezeu.
Odată ce ai ajuns acolo nu mai ai nevoie de renaştere.
Tânjim să spargem bariera mortalităţi.
pentru a deveni eterni.
Pe întreg pământul găsim credinţe ce ne ajută să facem asta.
Dar oamenii de ştiinţă încearcă acum să desluşească moartea finală.
Ce se va întâmpla dacă am crea nemurirea în această viaţă?
Am călătorit în toată lumea pentru a descoperi cum oameni de diferite credinţe,
îşi imaginează viaţa după moarte.
M-am întors la New York ca să cercetez ceva nou.
Ştiinţa noastră a început să studieze posibilitatea vieţii după moarte.
M-am întâlnit în Central Park cu un fizician în temă, doctorul Sam Barnea.
Ştiu că aţi făcut nenumărate cercetări în acest domeniu.
Sam a studiat mai mult de 100 de cazuri de supravieţuitori ai infarctului miocardic.
Oamenii care tehnic erau morţi,
şi au revenit la viaţă.
Unii dintre ei s-au întors cu o experienţa profundă.
De fapt, noi ştim că
De mii de ani oamenii care au ajuns în pragul morţii din diferite motive
au avut această profundă şi mistică experienţă.
Oamenii au avut un sentiment de linişte şi confort
şi de bucurie atunci când se îndreptau spre moarte.
Au descris sentimentul ca pe o întâlnire familială.
Chiar şi alţi prieteni necunoscuţi le urau bun venit.
Deci, cred că începem să înţelegem.
Avem o oarecare experienţă universală a morţii.
Majoritatea dintre noi cu siguranţă o experimentăm când trecem prin moarte.
Unul dintre lucrurile care au apărut, şi care-l consider extrem de fascinant,
Este ideea că chiar şi fără activitate cerebrală
oamenii vin înapoi cu aceste experimente
Există vreo explicaţie?
Este important să se înţeleagă că atunci când o persoană moare,
şi se transformă într-un cadavru, în acest stadiu
celulele din corp încep să se supună procesului de moarte.
Şi care poate dura ore, sau uneori chiar zile întregi.
De fapt, avem această fereastră temporală
când putem readuce oamenii la viaţă.
Şi experienţele pe care le au
ne oferă indicaţii despre cum percepe umanitatea trecerea prin moarte.
În majoritatea credinţelor religioase,
omul moare doar în trup.
Dar esenţa sufletului continuă.
Există dovezi ştiinţifice care susţin
ideea de suflet?
Astăzi noi numim sufletul conştientizare, în domeniul ştiinţei.
Deci, putem testa aceasta teorie
şi putem vedea dacă această conştientizare continuă sau s-a oprit.
Dovezile pe care le avem este că atunci când cineva moare
acea parte care ne face ceea ce suntem, psihicul, sufletul, mintea sau conştiinţa,
sau oricum ai vrea s-o numeşti,
spre exemplu eu, nu se distruge complet.
Nu se evaporă în aer, va continua cel puţin în stadiul incipient al morţii.
- Într-adevăr? - Absolut.
Continuă atunci când creierul nu mai funcţionează şi persoana este pe moarte.
Sunt extrem de fascinat, iar tu ai fost ...incredibil.
Mulţumesc. Mi-a făcut plăcere să te cunosc.
Surprinzător este că ştiinţa a început să stabilească valorile morţii.
Chiar au găsit definiţia sufletului.
Viaţa de apoi,
ceva ce ne-a fascinat încă de la începuturile religiilor
acum poate fi percepută.
Nu există nici o cale de a scăpa de la moartea fizică
Dar oamenii de ştiinţă pot realiza nemurirea prin alte mijloace.
Cum ar fi dacă ţi-ai stoca amintirile şi sentimentele
într-o maşinărie gânditoare.
După ce mori
acea inteligenţă artificială ar putea continua să fie clona ta
pentru vecie.
Bună ziua Pena
Bună.
Mă numesc Morgan.
Bună, Morgan.
Cum te simţi?
Mă simt bine, putem vorbi?
Vorbesc deja cu tine.
Desigur.
Povesteşte-mi despre tine.
Cine eşti tu?
Sunt Pena Ruth Blunt.
Tu cum arăţi?
Sunt înalt, negru,
şi frumuşel.
Nu sunt multe persoane care se descriu aşa.
Ştiu.
Eu sun mai special.
Desigur, eşti special.
Nu mai este nimeni ca tine.
Corect.
Deci spune-mi despre tine!
Eşti o fiinţă umană sau un robot?
Se întâmplă să fiu un om, care am devenit robot.
Sper să redevin o fiinţă umană într-o bună zi.
Ai cumva propriul
mecanism de gândire? Gândeşti independent?
Cred că aş dori să fiu un om.
De ce ai vrea să devii om?
Dacă aş fi om aş călători prin lume şi m-aş bucura.
Ce ţi-ar place să faci?
Aş vrea să merg în grădină
cu imitaţiile mele robotice. Desigur că este imposibil
Dar m-aş simţi confortabil ştiind că sunt în grădina mea.
Mi-ar place o grădină.
Originala!
- Eu sunt Pena. - Bună, Pena.
Mă bucur să te cunosc.
- Sunt partenerul lui Pena, Martin. - Desigur.
Mă bucur să te revăd.
Martin şi Pena Rotblatt sunt căsătoriţi de trei decenii.
Sunt atât de apropiaţi, încât copiii lor le-au pus un nume colectiv:
Marbina.
Martin, care a făcut milioane din tehnologie şi industria farmaceutică,
nu poate suporta gândul
să fie fără Pena.
Deci, a creat-o pe Pena 48.
Un robot android cu amintirile şi credinţele
şi valorile adevăratei Pena.
Deci, de ce vrei s-o clonezi pe Pena?
Care este scopul?
Odată cu acest experiment
am găsit o modalitate de a încuraja tehnologia
care să le permită oamenilor ce iubesc viaţa,
inclusiv dragostea lor pentru alte persoane în viaţă,
să-şi continue dragostea în viitor.
Facem asta deasemenea pentru a stoca amintirile
în fişierele minţii, deoarece
pentru ca strănepoţilor noştri
să le lăsăm o modalitate de a comunica cu noi.
Chiar dacă corpurile noastre nu vor supravieţuii pentru totdeauna.
Această experienţă
este ceva foarte nou ca noi oamenii să putem
să păcălim moartea.
Morgan, cred că ceea ce facem în acest experiment
face parte dintr-un lung şir de oameni care încearcă să oprească moartea
de a mai păcăli viaţa.
Imediat ce am ieşit din junglă
am fost la mila animalelor.
Am dezvoltat vaccinuri
Deci, că este sarcina industriei medicale
şii industria biotehnologiei
pentru a împinge limitele morţii
cât mai departe în viitor.
Am înţeles.
Există o filozofie care spune
că singurul lucru care ne separă
de maşini,
ceea ce egipteni îl numeau" Ka ".
Noi îl numim suflet.
Asta va dura zeci de ani de dezvoltare tehnologică
ceea ce eu şi Pena am numit-o conştientizare electronică.
Unde vedeţi calculatoarele care imită mintea
vrem să vedem dacă şi sufletul rezultă din ele.
Fie că există sau nu în ochii Domnului
întrebarea este
că noi doi nu vom reuşi să răspundem.
Bine spus Martin. Bine spus.
Aceasta a fost o experienţă ciudată.
Să vorbesc cu Pena 48 a fost de parcă aş fi vorbit cu o persoană reală.
M-am simţit ca şi cum aş fi fost
la primul zbor al fraţilor Wright la Kitty Hawk.
Ei au zburat cam douăsprezece secunde.
Acum avem sute de ore de zbor la o altitudine de 10 mii de metri.
Într-o zi un robot clonat cu o minte
ar putea fi creat.
Dar oare ar fi ca omul?
Ar avea
acea sclipire care o numim suflet?
Este în natura umană de a lupta împotriva morţii.
Dacă nu putem trăi veşnic pe pământ,
cel puţin dorim să nu fim uitaţi.
Este o dorinţă la fel de veche ca şi piramidele.
Arheologul Halima Ibrahim m-a dus la vechea capitală a Egiptului
Teba, acum Luxor
ca să văd templul lui Ramses al treilea. " Templul milioanelor de ani "
- Deci ăsta este templul lui Ramses? - Da.
Şi a fost un templu mortuar.
Nu a fost îngropat aici.
Aici se vine doar pentru a-l invoca.
Da, este un templu memorial.
Şi i se spune templul milioanelor de ani
ca el să poată trăi milioane de ani.
În urmă 31 de secole
viaţa faraonului Ramses a fost cioplită adânc în aceste pietre.
A fost încercarea pentru nemurire.
Pentru a se asigura că viaţa lui va fi veşnică.
Deci este ca un fel de biblie.
Sun scrieri istorice?
Cred că într-un anumit sens
este asemănător cu scrierile istorice.
Pentru că se poate vedea descrieri din viaţa faraonului.
- Ce şi cum a făcut... - Exact.
- Cum îl chema... - Da.
Egiptenii credeau că
faraonul era întruchiparea zeului şoim Horus.
Fiecare rege era reîncarnarea spiritului lui Horus.
Morgan, uite asta
voiam să-ţi arăt.
În dreapta se vede zeul Horus
Da, îl văd pe Horus
Iar cel care-i aduce ofrandă este Ramses?
Da, este Ramses aducându-i ofrandă lui Horus
În loc de a avea rude de sânge de la rege la rege
altceva se petrece de la rege la rege.
Şi acest altceva este, " Ka"
Duhul Sfânt "Ka". Exact.
Este o continuare a aceluiaşi Duh Sfânt care se aplică de la corp la corp
ale conducătorilor.
Ramses al III - lea era fiul lui Ramses al II-lea?
Nu, nu au fost rude.
Dar, din cauza că Ramses al II-lea a fost faraon extraordinar,
Ramses al III-lea, nu i-a luat doar numele,
dar l-a şi copiat în multe privinţe.
Aşa că i-a numit pe toţi fiii săi
după fiii lui Ramses al II-lea.
Şi a făcut acelaşi lucru pe care l-a făcut Ramses al II-lea.
Şi-a gravat numele şi toată viaţa lui
foarte adânc, astfel încât nimeni să nu o poată şterge.
Aici este gravat numele lui: Ra-Meri-Amon
Ra-Meri-Amon.
Menţionându-i numele, viaţa lui a fost reînnoită pentru o clipă.
Viaţa după moarte i s-a extins.
Numele este unul dintre cele mai importante lucruri.
Deci, dacă numele este scris
iar oamenii îl pronunţă,
de fiecare dată când rosteşti Ramses al III-lea,
Ka îi oferă o explozie de energie în viaţa lui.
Ăsta este motivul pentru care a fost gravat atât de adânc
încât să nu poată fi şters şi ar trăi veşnic.
Ce părere ai? Oameni cred la fel în zilele noastre?
Mă gândesc la Facebook.
Te întreb doar.
Cred că unii oameni simt că internetul este real şi va dura pentru totdeauna.
Eu voi trăi veşnic. Sunt pe Facebook.
Ra-Meri-Amon
Ra Meri
Amon
Ei bine, Ramses a reuşit trecerea lui în nemurire
Poate că templul lui are nevoie de reparaţii,
dar numele lui încă este rostit după trei mii de ani de la moartea lui.
Deci sufletul lui este încă cu noi.
Încă se perindă printre cei vii.
De fapt
cu toţii trăim în memoria celor care ne iubesc.
Şi celor trecuţi în nefiinţă ni-i amintim cu drag.
Precum fratele meu,
care a murit cu ani în urmă, trăieşte încă viu în amintirile mele.
Aşa sper că şi eu voi trăi în amintirile altora.
Fie că eşti creştin, urmând calea lui Isus,
sau hindus, trăind cu speranţa că te vei elibera de multele reîncarnări,
Sau un simplu om ce încearcă să trăiască într-o lume mai bună pe care a găsit-o.
Dorinţa noastră de a transcende moartea a schimbat lumea.
Orice am găsi în cealaltă parte,
indiferent de credinţa noastră,
putem trăi cu toţii veşnic
precum stelele.
Traducere: Răducu Adrian - Subtitrări Team www.subtitrări-noi.ro