ANULAŢI MISIUNEA
PLANETA MAIMUŢELOR
Traducerea şi adaptarea LuiGeluS
S01E01 - ESCAPE FROM TOMORROW
Prinde-l, câine. Prinde-l !
Prinde-l !
Prinde-l, câine ! Prinde-l !
Ce-ai găsit ? L-ai prins ?
Bine, câine, este suficient, Ajunge, ţi-am spus !
Este doar un om.
Haide, câine.
Deschide !
Ce este, prefectule ?
Nu ştiu.
Ţineţi armele pregătite.
Cred că ar trebui să intrăm.
- Pot să merg şi eu, tată ? - Nu !
- Dar eu am găsit-o, nu-i aşa ? - Am spus nu !
Bine, hai, du-te, du-te !
Este mort.
Este un om !
Am crezut că ţi-am spus să rămâi afară !
Şi uite, mai sunt încă două.
Mă întreb unde sunt ei ?
O să-i găsim.
Nu trebuie să scoţi nici un cuvânt despre aceasta, înţelegi. Arno ?
De ce nu, tată ? E atât de interesant !
Este periculos !
Oamenii îşi cunosc locul. Asta nu trebuie să se schimbe.
Dacă află că alţi oameni
ar putea construi şi zbura cu o maşină ca asta,
ar începe să se gândească că sunt la fel de buni ca noi !
Dar, tată, uite. Aceşti oameni sunt mai buni decât noi.
Nu trebuie să mai spui un astfel de lucru din nou !
Nici măcar să te gândeşti !
Vreau ca acest corp să fie îngropat.
Dacă călăreşti repede,
ar trebui să ajungi în Central City mâine dimineaţă.
Dă acest mesaj consilierului şef Zaius.
Grăbeşte-te !
Vreau o căutare amănunţită a celorlalţi doi oameni !
Arno, dă-te jos de pe chestia aceea !
Atenţie.
Atenţie !
Nici un os rupt. Am verificat.
Trebuie să o iei foarte încet.
Pot ?
Ce este acest loc ? Cum am ajuns aici ?
Nu ştiu, de-abia m-am ridicat şi eu.
- Unde e Jonesy ? - Nu ştiu nici asta.
Încearcă din nou.
E ca o mahmureală dar fără plăcerea de a bea.
Nu-mi mai amintesc ce s-a întâmplat.
Ne apropiam de Alpha Centauri.
Am dat peste nişte turbulenţe radioactive, am pierdut controlul.
I-am spus lui Jonesy să activeze dispozitivul automat de localizare.
A făcut-o ?
Am aterizat undeva. Ar putea fi Pământul.
Sau oricare dintre cele o mie de planete...
Stai, stai.
Vine cineva. Stai pe loc.
V-am adus ceva de mâncare.
Mâncare ?
Cine eşti tu ?
Farrow. Este pentru a mânca.
Cum am ajuns aici ? Suntem pe Pământ, nu-i aşa ?
Ia-o încet, Alan. Dă-i o şansă.
- Acesta este Pământul, nu-i aşa ? - Pământ ? Ce este Pământul ?
Cum se numeşte această planetă ?
Aceasta este peştera mea secretă. Nu are un nume.
Mai era un bărbat. Ce s-a întâmplat cu el ?
El era mort.
Săracul Jonesy. Avea o soţie şi un copil.
Da, şi tu.
Şi eşti, probabil, la fel de departe de ei ca şi el.
Poate nu.
Haide ! Uită-te la acest fruct. Ai mai văzut vreodată aşa ceva ?
Şi acest loc. Ştii cum arată ?
Ca un adăpost, vechi de câteva sute de ani.
Nu erau adăposturi pe Pământ în urmă câteva sute de ani.
Ştiu, Pete.
- Nava noastră este departe de aici ? - Nu.
Poţi să ne duci acolo ?
Nu sunteţi în siguranţă îmbrăcaţi aşa, dar i-am putea păcăli.
Mă duc în Chalo şi aduc nişte haine.
Ce este Chalo ?
Chalo este satul în care se presupune că trăiesc oamenii.
Nu-mi place prefectul, aşa că stau de cele mai multe ori aici.
Am găsit acest loc în urmă cu doi ani.
Dar n-am spus nimănui despre asta, aşa că veţi fi în siguranţă aici.
Siguranţă ? De ce ?
De maimuţe, desigur.
Mă întorc cât pot de repede.
Maimuţe ?
Asta a spus omul.
Sunt doi oameni străini.
Şi sunt nebuni !
Nu-i ascultaţi.
Raportaţi-ne unde se află...
dacă îi vedeţi.
Mă gândeam când eram copil în Jersey City.
Nu puteam vedea stelele.
Obişnuiam să le visez.
Să visez că sunt acolo sus cu ele.
Sigur mi s-a îndeplinit dorinţa, nu-i aşa ?
Pete Burke, naufragiat într-un adăpost vechi.
Sunt câteva doamne cărora le va fi dor de mine.
Vom ajunge din nou acasă. În vreun fel.
Haide, Alan. Aceasta este casa acum, ştii şi tu asta.
Cred că vreau să văd cum arată.
Ai auzit ce a spus bătrânul.
Sigur. Maimuţe.
Uimitor, nu-i aşa ? La fel ca pe Pământ.
Ascultă.
Am fi putut ateriza într-un loc şi mai rău.
Ei nu vor ajunge departe.
Acestea au fost maimuţe, nu ?
Gorile.
Ce fel de planetă e asta ?
Tu eşti strălucit şi amuzant, Galen.
Dar nu este un motiv suficient pentru mine ca să te accept ca asistent al meu ?
Eu am încă o calificare, consilier Zaius.
Ce, ce ?
Tatăl meu este un foarte vechi prieten al tău
şi îi datorezi o favoare.
Voi vedea dacă stăpânul meu are un răspuns pentru tine.
Întotdeauna eşti atât de direct ?
Numai cu oameni pe care îi respect, domnule.
Da ?
Mesaj, domnule, de la prefectul de Chalo.
Chalo ?
O mică aşezare umană la aproximativ 30 de mile sud de aici.
Prefectul este un văr de-al doilea din partea mamei.
Înţeleg.
Ai prieteni peste tot ?
- Încerc, domnule. - Nu eşti doar amuzant...
Nu este posibil.
Care este problema, domnule ?
Ai avut vreodată un coşmar care să se repete ?
Nu contează cât de repede ai încercat să scapi de distrugere.
Reapare mereu direct în faţa ta.
Nu înţeleg, domnule.
Oamenii sunt muncitori, fermieri şi servitori.
Ei nu sunt tehnicieni, aceasta este o pură fantezie.
Distrugerea nu este fantezie, Galen !
Mai ai multe de învăţat.
Maimuţele controlează întreaga planetă ?
Nu înţeleg.
Întreabă cine conduce guvernul ?
Prefectul.
Nu mă refer doar la sat, mă refer la guvernul principal.
Te referi la Consiliul Superior. Ei sunt foarte importanţi.
Au trimis un mesager la Consiliul Superior despre voi doi.
Am auzit despre asta.
Există oameni în Consiliul Superior ?
Oamenii în Consiliul Superior ?
Oamenii sunt un nimic. Ei au fost întotdeauna un nimic.
Cu excepţia cărţilor de poveşti.
Întotdeauna ?
Cum ar putea fi altfel ?
Maimuţele sunt mult mai inteligente decât noi.
Cu excepţia voastră, cred. Voi sunteţi diferiţi.
De aceea vă caută.
Ce vor face dacă ne vor găsi ?
Vă omoară. Ei întotdeauna omoară oamenii.
Aceasta este marea mică lume unde am aterizat.
Ei m-ar omorî dacă ar şti despre cartea de poveşti.
Ce carte ?
Am găsit-o aici.
Am găsit o mulţime de alte cărţi.
Dar eu nu pot citi.
Aşa că le-am folosit pentru foc.
Dar am păstrat aceasta pentru că are poze.
Îmi place să mă uit la poze...
chiar dacă sunt doar poveşti.
- Lasă-mă să văd. - Ai grijă, este foarte veche.
Da, ştiu, o să am.
Doamne, Pete.
Doamne.
Anul 2503 ?
Această imagine a fost luată...
la 500 de ani după ce am plecat !
Nu mai putem merge acasă, Alan !
Suntem pe Pământ. Suntem deja acolo !
O altă navă, Zaius. Este greu de crezut.
Poate şeful securităţii să-şi permită să nu-l creadă ?
Cât de încredere este acest prefect ? Îl cunoşti ?
- Galen îl cunoaşte. - Nu cred un cuvânt.
Cum ar putea oamenii să construiască o astfel de maşină ?
Nici chiar noi nu putem să o facem.
Cine e nebunul ăsta ?
Galen va fi asistentul meu... poate.
Au fost trei oameni. Unul este mort. Ceilalţi doi sunt încă în libertate.
- Trebuie găsiţi repede. - Da, şi ucişi.
Nu, aduşi şi interogaţi de Consiliul Superior.
Este o infecţie. Unul nu pune întrebări, altul vrea să se şteargă totul !
- La fel cum am făcut înainte. - Nu, până nu întrebăm sursa lor.
Cu mai bine de zece ani în urmă, o altă astfel de navă a aterizat.
Oameni.
Ei au spus că au venit de pe această lume...
dar dintr-o altă perioadă de timp, cu mult timp în urmă.
Am auzit poveşti de genul ăsta, dar am crezut că sunt doar poveşti.
N-am crezut că într-adevăr s-a întâmplat.
Asta este ceea ce am vrut ca toată lumea să creadă.
Au fost oameni, Galen.
Ei se numeau...
Care era cuvântul, Urko ?
Astronauţi.
Da.
Cum arătau ?
Ei aveau o mai mare înţelegere şi capabilitate decât oamenii noştri.
Şi aveau sentimente de independenţă şi libertate.
Oamenii ? Asta este fascinant.
Nu fascinant, Galen, ilegal !
Ei i-ar fi încurajat pe oamenii noştri să fie la fel de ilegali.
Dar pericolul a fost eliminat. Au fost ucişi.
Înainte de a putea fi interogaţi !
Treaba mea este protecţia, nu să adun informaţii inutile !
Nu există informaţii inutile.
Trebuie să învăţăm cum gândesc ei, Urko.
Ce îi face diferiţi de oamenii pe care îi cunoaştem.
După ce vom afla cum să ne ocupăm de ei...
şi de cei care vor mai veni...
atunci pot fi ucişi.
Vei merge şi vei avea grijă ca nimic nu se întâmple acestor...
astronauţi.
Nu am încredere în Urko.
El nu mă va asculta, d-le.
Tu duci autoritatea mea atunci când mergi ca reprezentant al meu.
Da, domnule.
Am remarcat o anumită lipsă de entuziasm.
O să ai şansa de a-l vizita pe vărul de-al doilea al mamei tale.
Ca să spun adevărul, niciodată nu l-am plăcut prea mult.
Aceşti... aceşti astronauţi...
Sunt ei cu adevărat diferiţi faţă de oamenii pe care îi ştim ?
Absolut !
Şi sunt o ameninţare.
Cu toate acestea, îi vreau vii.
Pentru moment.
Este păcat că trebuie să-i ucidem.
Ei fac să sune atât de interesant.
- Pete, te-ai trezit ? - Da.
Trebuie să fi trecut printr-o gaură neagră.
Am putea fi cu 500 de ani în viitor.
Ori 5000.
Toată lumea moartă...
soţia mea...
fiul meu.
Alan, nu e nimic ce putem face.
El a spus că ne duce la navă dimineaţă.
Dacă cronometrul mai funcţionează, vom şti în ce an suntem.
Ce ne-am făcut noi nouă ?
Curierul este îngrijorat.
- Nu eşti ? - Nu.
Nu, doar confuz.
Întotdeauna am crezut că oamenii erau animale lipsite de importanţă.
Asta sunt. Trage un pui de somn.
Vreau să plecăm mâine dimineaţă devreme.
Pe aici.
Nu este departe.
De ce ai luat cartea ?
Doar nu credeai că o voi lăsa în urmă, nu-i aşa ?
Stai puţin.
Maimuţele nu te caută. Nu trebuie să mergi cu noi.
Suntem prieteni, nu-i aşa ?
Haideţi.
Voi scăpa de el.
Farrow, nu !
Stai !
Cei doi oameni. Tocmai i-am văzut fugind pe acolo.
Haide. Îţi voi arăta.
Haide, cei doi oameni.
Îi poţi prinde !
Anul 3085 ?
Mai mult de o mie de ani în viitor.
Minunat.
Poate mai mult. Aceasta este data la care s-a oprit să mai funcţioneze.
Trebuie doar să găsim...
Fugiţi ! Fugiţi !
Farrow !
- Fugiţi... fugiţi. - Farrow !
O să-l lăsaţi pe bătrân acolo ?
Terminaţi repede. Avem un drum lung de făcut.
N-ai auzit ? Va muri ! Nu poţi...
Bătrânul a încercat să ne salveze vieţile. Nu-l poţi lăsa...
Am obosit să vă ascult, oamenilor.
Urko ! Nu !
Gata, să plecăm.
Ascultă, poţi să te uiţi la prietenul nostru ?
Este mort.
Mişcaţi-vă !
Cum merge ?
Încă câteva secunde.
Bine, întoarce-te.
Bună.
Ştiţi, aţi fi putut fi ucişi acolo...
cu grija voastră pentru bătrân.
A fost un prieten.
Este un prieten atât de important pentru voi ?
Da.
Sunteţi foarte neobişnuiţi pentru nişte oameni.
Suntem şi foarte obosiţi. Am vrea să dormim.
Da, foarte obosiţi.
Este adevărat că sunteţi din această lume dar dintr-un alt timp ?
Da.
Cum este posibil acest lucru ?
Pur şi simplu s-a întâmplat. Nu ştiu.
Putem vorbi despre acest lucru altă dată ? Mâine ?
Am găsit această carte... lângă navă.
Are imagini şi arată oameni...
construind lucruri şi conducând maşini ciudate.
Este adevărat. Au făcut-o.
- Această carte nu poate fi adevărată. - Ba da, este.
Oamenii au construit oraşe mari, maşini care merg peste mări, prin aer.
Şi...
voi ţineaţi maimuţele în cuşti ?
De ce ?
Maimuţele erau considerate animale sălbatice în acele zile.
Ele nu era atât de inteligente ca tine.
Nu este adevărat.
- Îmi pare rău, amice, dar aşa e. - Nu este adevărat.
Nu, sunt numai minciuni !
Maimuţele au condus întotdeauna lumea. Întotdeauna !
Verifică frânghiile. Asigură-te că nu pot scăpa.
Stăpânul meu va fi supărat pe mine pentru că ţi-am permis să vezi asta.
Eu voi fi supărat dacă nu o faci.
Duşmanii statului trebuie să fie pedepsiţi cu moartea !
Reamintesc Consiliului Superior ca aceasta este legea noastră.
Legea trebuie să fie respectată.
Ce ne face duşmani ? Nu am făcut nimic.
Ambiţiile voastre. Gândurile voastre sunt duşmanii.
Care este numele tău, prietene ? Hitler ? Stalin ? Mussolini ?
Linişte !
Credeţi că oamenii şi maimuţele sunt egale ?
- În această lume sau în a noastră ? - În orice lume !
Nu ştiu despre orice lume,
dar eu cred că toate creaturile inteligente
ar trebui să înveţe să trăiască şi să lucreze unii cu alţii ca egali.
Linişte !
Ei s-au condamnat singuri !
Vrei ca această erezie să infecteze şi restul oamenilor ?
Cu siguranţă nu. Şi prin interogarea lor, vom învăţa cum să evităm aceasta.
Vei învăţa să eviţi distrugerea ?
Ce distrugere ? Nu intenţionăm să distrugem nimic.
Tu eşti om, nu-i aşa ?
O maimuţă ar fi creat un astfel de instrument ?
Urko ! Nu aveai dreptul să iei asta.
Acesta este un pericol real ! Acesta este pericolul !
Foarte bine, Urko.
Obiectul pe care l-ai furat din cabinetul meu
a oferit o imagine dramatică,
dovedind importanţa păstrării celor doi oameni în viaţă
până când vom afla cum se creează astfel de mijloace de distrugere !
Ca să putem preveni,
dacă în viitor, mai sunt şi alţii ca ei.
- Da, sunt de acord. - Este adevărat.
- Interogaţi-i mai mult ! - Sunt sigur că marele Urko
nu se poate împăca cu această decizie.
Eu nu mă împac cu nimic care îi păstrează pe aceşti doi oameni în viaţă.
Ştii ce mă aştept să faci.
După căderea întunericului.
- Zaius ? - Da ?
A existat vreodată un moment în care oamenii au controlat lumea
şi maimuţele era ţinute în spatele gratiilor ?
Am spus că mai ai multe de învăţat,
dar asta nu include erezia.
Poate, au avut dreptate, Zaius.
Poate că lumea ar fi mai bună...
dacă nici o creatură nu o controlează pe alta,
dacă toţi am lucra împreună ca egali.
Ai putea face închisoare pentru asta.
Zaius.
Nu mi-ai răspuns la întrebare.
N-am auzit întrebarea !
- Ullman ? - Da, d-le ?
Cum este... să fii om ?
Ca... ce, d-le ?
Nu contează.
Da, domnule.
Tot ceea ce am văzut în acea carte
a fost adevărat, nu-i aşa ?
Ţi-am spus că a fost.
Este atât de greu de crezut.
Poţi spune asta încă o dată.
Am fost întotdeauna învăţat să cred că oamenii...
Adică, este pur şi simplu...
De unde veniţi voi, toţi oamenii sunt
la fel de inteligenţi ca voi ?
Acum, cred că sunt de două ori mai inteligenţi.
Spune-mi, sunt oameni în lumea asta
care construiesc lucruri, maşini, orice ?
Nu.
Dar grenade ?
Acel lucru pe care Urko a explodat-o.
- Cine ştie de unde a venit ? - Zaius, presupune, dar de ce ?
Este o întrebare bună. Ce mai contează ?
M-am gândit, înregistrările zborului nostru sunt încă la bordul navei.
Tot ceea ce s-a întâmplat din momentul plecării de acasă până când am aterizat
aici pe Pământ se înregistrează pe un disc magnetic.
Tot ce trebuie să facem este să-l rulăm prin intermediul unui calculator.
Să analizăm ce a mers prost, să inversăm procesul şi ne putem întoarce înapoi acasă.
- Ai înnebunit. - Ce este un calculator ?
Poate că oamenii care au făcut grenada sunt încă pe Pământ.
- Poate că au cunoştinţe necesare pentru... - Pentru ce ?
Să construiască o navă spaţială şi un calculator ?
Da ! Poate.
Ce este un calculator ?
Galen, ai vrea să vizitezi perioada noastră de timp, nu-i aşa ?
Nu ştiu...
Ar fi interesant, dar nu cred că vreau.
- Ajută-ne să ieşim de aici. - Ce ? Desigur, nu !
Doar pentru că vă găsesc interesanţi când vorbiţi
nu înseamnă că sunt dispus să comit o trădare.
Bine, în regulă.
Îmi pare rău.
Aş vrea să vorbesc cu voi mai multe despre această carte.
Poate că aş putea reveni mai târziu în seara asta.
Eşti oaspetele nostru.
Mulţumesc.
Deschide.
Îmi pare rău.
Bună încercare.
Da.
Bună încercare.
Este vorba de timp.
Încă mi-e foame.
Am spus că mi-e foame !
Este o capcană.
Oricum suntem morţi.
Atenţie !
Care sunt acuzaţiile ?
Uciderea locotenentului meu, trădare.
Complicitate la evadarea celor doi oameni.
E adevărat ?
N-am vrut să-l omor pe locotenent.
Dar ei au plănuit evadarea. Ei au plănuit să-i ucidă pe oameni.
- E adevărat ? - Categoric nu.
Dacă ai ştiut de un astfel de plan, de ce nu mi l-ai raportat ?
- Nu am avut timp. - Este un mincinos şi un eretic !
Am găsit această carte unde a scăpat-o.
Îţi dai seama că posesia unei astfel de cărţi
se pedepseşte cu moartea ?
De ce, Zaius ?
De ce trebuie ca adevărul să fie împotriva legii ?
Îmi pare rău, Galen, nu pot face nimic pentru tine.
Ştii unde trăieşte o maimuţă numită Zaius ?
- Ştii ? - Eu încă mai cred că ai înnebunit.
Ne duci acolo ? Da ?
Vrei ceva de mâncare, d-le ?
Nu. Du-te la culcare, Ullman. Voi citi un pic.
Stai ! Nu încerca să pleci sau voi arunca acest lucru care te va sfârteca.
Fii cooperant şi te vom lega. Te vor găsi aşa dimineaţă.
- Ce vrei ? - De unde ai asta ?
- De la un om ! - Cine ?
Nu a trăit suficient să-mi spună numele lui.
- De unde a venit el ? - Nu ştiu.
- Te avertizez. - Ştiu, sau mă vei distruge.
Ca şi specia ta care a distrus o dată lumea sa.
- Ce vrei să spui ? - Ştiinţa şi maşinile voastre.
Foarte puţini cunosc istoria. Şi foarte puţini o vor şti vreodată.
Şi oraşele voastre ! Moarte şi distrugere !
Nu vă vrem !
Nu vrem nici măcar să ştim de voi.
Doamne.
Da. Ai spus-o singur.
Aşa cum ai face-o din nou.
Acel om a fost prins încercând să se furişeze în oraş.
Şi, da, l-am ucis,
aşa cum o să vă ucid şi pe voi într-o zi.
Trebuie să-l omor pe săracul Galen.
- Galen ? - Infecţia care aţi adus-o este fatală.
Bine. Acum.
Sunteţi nebuni ? Aţi fi putut ieşi din oraş până acum.
Ne-a salvat viaţa. Te aştepţi să-l lăsăm să moară ?
- Sunteţi ciudaţi, voi, oamenii. - Destul ! Acum.
- Din nou. - Încă mai puteţi scăpa.
Din nou.
Consilier Zaius ! Deschide uşa !
Bine. Înapoi. Înapoi !
Am nevoie de ajutor.
- Alan, nici o cheie ! - Uită-te din nou.
Cine este ? Ce se întâmplă ?
- Cine are cheile de la celula ta ? - Ce faceţi aici ?
- Cheile ? Cine le are ? - Urko, presupun.
- Ce faceţi aici ? - Nici o cheie, Al.
Bine. Du-te în colţul cel mai îndepărtat al celulei.
Pe podea, cu faţa în jos şi cu mâinile deasupra capului.
- De ce ? - Nu contează de ce. Doar fă-o.
Pot să îţi dai seama ?
Chiar crede că înregistrările zborului ne vor duce acasă.
- Cât mai durează ? - Cinci, zece minute poate.
Când ai de gând să renunţi la acel vis ?
Când o să-mi văd familia.
Ei ne vor căuta aici. Sunt surprins că nu au venit deja.
A trecut o săptămână, Galen. Probabil s-au oprit din căutare.
Zaius ? Urko ?
Nu se vor opri niciodată.
Niciodată !
Te simţi bine ?
Îmi pare rău.
Vezi tu... Şi eu am avut o familie.
Am avut şi prieteni.
Încă mai ai prieteni.
Ştiu, eu doar...
- Ce ? - Cai. Cai. Doar maimuţele au cai.
Vin, Alan ! Nu mai avem timp !
Doar... doar să desfac asta.
Iată-l.
Haide, Alan ! Să mergem !
Verificaţi dacă au fost aici, apoi aveţi grijă de navă !
Nava ?
Mă tem că da.
Bine. Pe unde, Galen ? E lumea ta.
Este şi a voastră, acum.
Mulţumesc, băieţi.
Bine.
Să începem să mergem.
Traducerea şi adaptarea LuiGeluS