Вие сте наблюдавани.
Правителството има тайна система...
тайна система...
Система, която поискахте, за да ви пази.
Машина, която ви шпионира всеки час от всеки ден.
Вие й дадохте властта да вижда всичко...
да индексира, подрежда и контролира живота на обикновените хора.
Правителството счита тези хора за маловажни.
Ние не.
Но за нея всички вие сте маловажни,
жертви, или престъпници, ако застанете на пътя й...
Ние ще ви открием.
ПРИЯТНО ГЛЕДАНЕ!
Исках да говоря с теб.
Никой друг не би разбрал.
Не е точно разговор,
когато не можеш да отвърнеш.
Вината е моя, но си мислех,
а знам, че и ти също, за това как се разиграва всичко.
За това, какво следва.
Сигурен съм, че си измислила милион различни версии.
Знам, че предстоят много лоши неща.
Знам, че вероятно ще умра.
Приех го отдавна.
Но се чудех дали...
в някоя от многото ти версии,
хората, които са обвързани да ми помагат,
приятелите ми...
дали ще се измъкнат живи.
По този път ли вървим?
Мисля, че направих това невъзможно.
Дори да можеш да ми кажеш,
вероятно е твърде късно.
Двоен шот,
и капучино.
Радвам се, че се върнахте.
Мина време, нали?
Мисля, че ме бъркате с някой друг.
За първи път идвам тук.
О, извинете, аз просто...
мислех, че съм разпознала поръчката.
Какво съвпадение.
Довиждане...и благодаря.
Добро утро, г-це Гроувс.
Как се справя г-ца Шоу?
Страхотно.
Как наистина се справя?
Ще отнеме известно време.
Има ли нещо друго?
Най-накрая имаме отворен достъп до Машината а...
ти планираш да го затвориш.
Да се върнеш само към номерата.
Освен ако не си прибавила телепатията
към дългия си списък с таланти,
няма начин да си разбрала,
че съм избрал днешния ден за да сложа край
на диалога с Машината.
Конструирал си я да предвижда хората, Хари.
И Тя е много добра в това.
Започвайки с теб.
Тя уважава решението ти.
Вярва толкова много в теб.
А ти не си съгласна.
Ти създаде Бог, Хари.
Коя съм аз да оспорвам преценката ти?
Или нейната?
Но?
Но ние ще загубим.
Знаеш това.
Имаме най-мощният съюзник на света,
но ти си прекалено благороден, за да я оставиш да ни помогне.
И ще свършим като
най-принципните трупове.
Досега останахме живи.
Но не живеем.
Оцеляваме.
Ние сме хора.
Накрая ще направим грешка и...
Тя също ще умре.
Знам защо не си й дал име.
Не даваш име на нещо, което може да се наложи да убиеш.
Наложи се да убиеш първите й 40 варианта.
Но независимо дали ти харесва, Хари, Тя е твое дете.
А ще умре...непозната, неоплакана.
Просто ще изчезне без следа.
А ти дори не можа да й дадеш истински глас,
да те попита дали е нужно да свърши така.
Не дадох име на Машината защото...
си представих, че един ден
Тя може да реши да си избере сама.
И системата не е нужно да бъде отворена, за да има глас.
Чий глас предпочиташ?
Тя е голямо момиче.
Както каза, нека я оставим да избере.
Заключвам системата.
Колкото до гласа, ще видим какво ще избере.
Сиера, Танго, Браво,
Лима, Х-рей, Лима, Ноември, Голф, Чарли...
Прегледах препоръките ви, Професор Уистлър.
Работата ви върху анализите на дебатите е впечатляваща.
- Благодаря. - Няма защо.
Но също така ще публикувате и по темата
за снемане на семантичната многозначност.
Знаейки това, доколко сте квалифициран,
да ми дадете 5-?
Работният ден приключ.
Професор Уистлър точно щеше да ми промени оценката.
Тази работа в най-добрия случай е за 4-.
А този човек не е професорът ви.
Той е архитектът на бъдещето.
Г-н Рийз, какво става?
Имаме нов номер.
Чий?
Твоят.
Извинете, ами моята оценка?
Не издържа.
Съжалявам, Хари.
Професор Уистлър се пенсионира преждевременно.
Кой иска да мине тихичко?
Приятно ми беше да правя бизнес с теб, Тревър.
Да се махаме оттук, докато още негови колеги не са се появили.
Хубаво е да си жив. Нали, Хари?
Още не сме изплували от това, г-це Гроувс.
Прикритието на Харолд замина.
- А твоето, следовател? - Още не знам.
Именно заради това трябва да
се разграничим, Джон.
Не си струва риска.
Улицата е чиста.
- Не ви преследват. - Г-це Шоу.
Хубаво е отново да сте у дома.
Харолд, знаеш ли как са те открили?
Не знам.
А аз знам.
Върнах се преди седмица и прикритието ти се провали.
И това място може да замине.
Да вземем каквото можем, оръжие, амуниции, пари...
и да се разкараме възможно най-бързо оттук.
Минаваме в настъпление.
Временни Резолюции.
Започвайки с този офис
да си пробием път до ръководството им.
Няма да стигнат до Финч, ако ние първи ги докопаме.
Да, и аз ви обичам.
Вземи оръжията, Самийн.
Ще се почувстваш по-добре в момента, в който застреляме няколко души.
Щеше да има по-добър начин да водим тази война,
ако не бяхме затворили системата.
Ако го вярвах, нямаше да го направя.
Ами ако ти кажа, че закодирах
една мъничка екстра в системата
преди да я затвориш завинаги?
Дадох й възможност да се защитава.
Има правила, г-це Гроувс.
Правила, които съм създал ненапразно.
Не се бой. Добавих защита.
Тя ще действа, само ако я помолиш.
Изцяло твое решение е.
Натрапници.
Ще ги посрещнем ли подобаващо?
Мислех, че няма да попиташ.
Аз съм за нападението. Ами Очилатко?
Нали знаеш, че той не е точно Индиана Джоунс.
Оставете Харолд на мен.
Мислиш, че можеш да го скриеш от всевиждащото око?
Бил съм всевиждащо око.
Знам точното място, където Харолд ще е извън опасност.
Добре.
Извинете, че ще пропуснем купона, дами, но трябва да тръгваме.
Иска ми се да не правеше това за моя сметка.
Просто защитавам номер, Харолд.
Ти ме нае да правя това.
Това са небостъргачите-близнаци.
Сигурен ли си, че е безопасно?
- Здрасти, шефе. - За мен, да.
За някой външен, разбира се, че не.
Извинявай за миризмата.
Беше лаборатория за метамфетамини.
Оценявам ескорта,
но аз поемам оттук.
Съжалявам, Харолд. Това не е само твоя битка.
Имаме общ враг, който уби скъп мой приятел.
Ще бъда с теб до края.
Признавам, не съм фен на бокса,
но бил ли си някога на мач,
където всички знаят, че боецът е свършен
с изключение на самия боец?
Никога не е свършено.
Оцеляхме твърде дълго, за да се предадем сега.
Боя се, че подписваш собствената си смъртна присъда.
Дори и да е така, по-добре да умра на тепиха,
отколкото да гния в кула.
По-миролюбиво е, отколкото си представях.
Договорих примирие между две банди
които се биеха за територията.
Наслади се.
Никой няма да дойде тук.
Мислиш с няколко хода напред,
но противникът ни мисли с хиляди.
Винаги си бил добър шахматист.
Някога предвиждал ли си къде си щял да бъдеш
в този момент от живота ти?
Трябва да призная,
лабораторията беше назад в списъка ми.
Почти бях сигурен, че ще свърша в затвора.
Странно. Аз също.
О, животът, който можехме да водим.
Забавно е, когато се срещнахме,
Джон защитаваше учител на име Чарли Бъртън
в същият този проект.
Доколкото си спомням, охраната отпадна
когато Чарли извади пистолет на Джон.
Младежко неблагоразумие.
Криех се три години,
но станах небрежен, и ме хвана охранителна камера.
Всичко наред ли е, Харолд?
Извинявай.
- Рут? - Здрасти, страннико.
- Точно довършвам тук.
Боя се, че направих погрешна сметка.
Отидох в кафенето
на което заведох Грейс на първата ни среща.
Минаха 10 години от деня
в който й купих онова капучино.
Самарянин не само наблюдава
всичко, което правим сега.
Наблюдава и всичко, което някога сме правили.
Тази сутрин ти каза, че просто оцеляваме.
Оттогава моята съдба е предопределена.
Но не и вашата.
Ще се намразя, ако грешката ми
стане наказание за вас останалите.
И моля те, кажи на г-ца Шоу, че това не е нейният кръст.
Това псе има същата карта.
Временни Резолюции.
Ще ми кажеш ли как това всевиждащо око
не видя, че идваме?
Видяло ни е.
Ние сме 2-ма следователи от Убийства,
разследващи стрелба в кампуса.
Временни Резолюции?
Само аз ли мисля така, или изпращането на наемници
е доста Постоянна Резолюция?
Готов или не, Лайънъл.
Добре дошли във Временни Резолюции.
Как да ви помогна, господа?
Следовател Райли, NYPD.
С партньора ми разследваме
стрелба, включваща един от вашите служители.
Стрелба? О, Боже мой.
Трябва да видим досиетата на служителите ви.
Боя се, че за това ще ви трябва заповед.
Може ли да говорим с шефа ви?
Сигурни ли сте, че го искате?
Ще поемем риска.
Разбира се.
Оттук, моля.
Да ви предложа вода, докато чакате?
Или кафе?
Няма нужда.
Началникът ни ще дойде веднага.
Беше Хари.
Разбрах.
Мисли, че аз съм причината да пропадне прикритието му?
Знае, че не си.
Подлъгал се е.
Върнал се е на мястото, където
с Грейс са били на първа среща.
Харолд има слабости.
Всички имаме.
Ще е хубаво да можем да се върнем.
Предполагам никой от нас...
не е имал живота, който е желал.
Всъщност, Самийн?
Крия се откакто бях на 12.
За първи път се чувствам на мястото си.
Тези момчета не се отказват.
Май ще трябва да потренираме.
Искаш ли нещо за вечеря, Харолд?
Правя убийствена путанеска,
дори в кухня, използвана само за готвене на метамфетамини.
Те са тук.
Жалко, но не мисля, че имаме достатъчно прибори.
Нормалното поведение на две банди
е да се бият по цял ден, всеки ден,
значи днешният ден е аномалия.
Така са ни открили.
В такъв случай путанеската ще трябва да почака.
Почвам да си мисля, че началникът няма да дойде въобще.
Лайънъл.
Какво чуваш?
Нищо.
Това не е на добре.
Отпратили са 50 служители.
Значи пращат големите оръжия,
а ние сме техни мишени.
Приготви се, Лайънъл.
Ръководството идва за нас.
- Влизай! - Притиснати са!
- Чудесен изстрел, Лайънъл. - Движи се!
Все още са там!
Но се боя, че е време да приключим с това.
Прикрий се!
Направи ми услуга и натисни бутона на асансьора,
можеш ли, Харолд?
А кой казва, че не са в асансьора?
О, в асансьора са.
Просто са мъртви.
Ако ни го предадеш сега,
ще те пуснем да си вървиш.
Не, благодаря.
Няма да успеете да очистите и двама ни.
Знаеш ли какво? Прав си.
Но той може.
Добре че донесе чистака.
Не мърдам без него, шефе.
Виждаш ли, Харолд?
Дори старите боксьори имат по няколко трика.
Моят човек Уилям ще ни изведе от града.
Илаяс!
Качвай се.
Няма и следа от Финч.
Ей, ченгетата?
Имам нещо за вас.
Пуснете го.
Всеки наоколо уважаваше Илаяс.
Убийците на Илаяс са напуснали с този автомобил?
Да.
Един убиец,
и онзи,когото Илаяс уважаваше.
Рут, RTCC има съвпадение
на колата,превозваща Финч.
Машината те изпревари.
С Шоу вече пътуваме.
Не се безпокой, Харолд. Няма да отнеме много време.
Надявам се, че няма.
Няма да ви предам местоположението на приятелите ми,
или на Машината.
Така че, моля ви убийте ме
преди да умрат още хора.
Скъпи Харолд,
Самарянин не иска да те убива.
Защо тогава си създаде толкова много неприятности,
за да ме доведе тук?
Защото Самарянин има нужда от помощта ти.
Със сигурност Самарянин знае,
че няма да чуеш молбата му в моментното си състояние.
Един ден, ден който може би не виждаш в момента,
ти ще работиш за Самарянин
по собствена воля.
Водете го.
Последвайте ме, сър.
Приятно пътешествие, г-н Финч.
Мислех за онова твое нещо.
Моето нещо?
Цялото ти "Аз съм луда
и светът е просто симулация"?
Малко прилича на това, когато Хари ме затвори,
и бях разпитвана за всичко.
Може ли да говорим за това след
като приключим с тая стрелба?
Няма момент като настоящето, Самийн.
Освен това, ако това е просто една симулация,
на кой му пука дали ще умрем?
Шрьодингер твърди на базово ниво,
че вселената не е направена от физическа материя,
а само от форми.
Мислех, че това може да те накара да се чувстваш по-добре.
Сериозно?
Форма, нали разбираш?
Нищо твърдо.
Което означава, че истинския свят
по същество е една симулация.
Ти си последния човек, на който
ще се доверя за това.
Харесва ми идеята.
Че дори да не сме истински,
представляваме динамика.
Малко пръстче следящо линия в безкрайността.
Форма.
И после ни няма.
И това трябва да ме разведри?
Че съм форма?
Да.
И, скъпа,
имаш страхотна форма.
Кълна се в Бога, флиртуваш в най-неадекватните моменти.
- Знам. - Вземи го!
Слушай, всичко което имам предвид, е че ако сме просто звуци,
шум в системата...
можем да бъдем симфония.
Здрасти, Хари.
Имаш ли нужда от превоз?
Назад!
Качвай се в колата. Аз ще отклоня огъня!
Няма да те оставя отново!
Измъкни го оттук веднага,
или ще се самоубия!
Давай! Тръгвай!
Спри.
Надясно.
Пеша.
Три пресечки.
Просто трябваше да ме оставиш.
Няма да се случи, Хари.
Кървиш.
Моля те, трябва да те закараме в болница.
В никакъв случай.
Там е първото място, на което ще те потърсят.
Можеш да ме превържеш, когато се върнем в метрото.
Имаш достатъчно практика с Джон.
Толкова съм уморен от това.
Всички, които изгубихме.
Илаяс...
Всички те направиха избор.
Всички те умряха за нещо, в което вярваха.
А и както го виждам аз...
те не са си тръгнали, Хари.
Искам да кажа, мъртви са, но не са си тръгнали.
Трябва да си се досетил.
Не съм в метафизично настроение.
Не говоря за метафизика, Хари.
Ти я създаде, но отказваш да приемеш
собственото си творение.
Шоу в момента е малко не добре,
но не греши.
В момента всички сме симулации.
И с оглед да предвиди какво да правим...
тя трябва да ни познава.
И става все по-добра в това.
И хората, които наблюдава най-много,
познава най-добре.
По-добре от нас самите.
Нейтън...
Илаяс, Картър...
всички те още са тук.
Машината още бди над тях.
Бди също и над нас.
И мисли, че трябва да вземеш това.
- Веднага. - Може ли да питам защо?
Might want to duck, Harry!
Надясно.
5Г.
Нагоре по стълбите.
Свободния.
Тия типове наистина ме вбесяват.
Ще ми подадеш ли.338?
- .338? - Онази наистина голяма пушка.
И ластик за коса. Благодаря.
Добре.
Свършваме след три...две...
Аматьори.
Та както казвах,
това е следващия свят, Хари.
Светът, който ти построи.
И докато Машината е жива,
ние никога няма да умрем.
Спокойно. Кавалерията е тук.
Качвай се.
Регистрационен № 5KSKU.
Мишена?
Основна мишена: пътник.
Вторична мишена: шофьор.
Виж, знам че имаш опасения
за това каква е Машината.
И в какво ще се превърне.
И ти вярвам, Харолд.
Вървях в тъмното доста дълго,
докато ти не ме поведе към светлината.
И не бих променила нищо от това.
Но така няма да победим.
А не можем да си позволим да загубим.
Когато му дойде времето,
ще знаеш какво да правиш.
И знам, че това е нещо, което никога не си искал,
но понякога трябва малко да се бориш.
Водим война, която вече е приключила.
Целият този хаос?
Не е някакво смело съпротивително движение.
Това е взрив от изчезване.
Не!
Улучиха ли те?
Добре съм, Хари.
Всичко е наред.
Дръж си очите отворени. Трябва да шофирам.
NYPD! Спрете колата!
Рут, трябва да спрем.
Не сме в непосредствена опасност.
Трябва да се пробваме с полицията.
Добре, те спират. Движение.
Свали оръжието!
Не сме въоръжени! Не сме въоръжени!
Рут, свали оръжието си.
Рут?
Излезте от колата!
Отпечатъците съвпаднаха.
15 местопрестъпления за последните 5 години.
Кой, по дяволите, е този тип?
Не знам, но след като ги пусна за проверка, се обадиха Федералните.
Ще изпратят техен човек.
И чуй това. По случая има досие
от 1974.
Какви са обвиненията?
Държавна измяна.
Добре, сержант, благодаря.
Тези момчета не знаят много.
Било като военна зона.
Казват, че са извадили от колата двама души.
Един от тях е в ареста в централния участък.
А един от тях...
Един от тях е в Св.Мария в критично състояние.
Самарянин няма да се предаде.
И двамата са в опасност.
Трябва да се разделим.
Аз отивам в болницата.
Шоу, ти идваш с мен.
Внимавай, Лайънъл.
Да.
Харолд.
С това разполагаме досега.
Харолд.
Това и номерът на досието.
Всъщност няколко номера.
Имаме записи на ваши записи
близо 40 години назад.
Но не и актуални записи.
Това не е ли странно?
Дигитализирахме ги с цели 10 години назад.
Брас казваше, че папките заемат твърде много място.
А аз? Мислех, че идеята е лоша.
Искам да кажа, листове хартия
непрекъснато липсват?
В повечето случаи се появяват.
Но сега? Малки битове в хард-дискове?
Кой може да каже кога ще изчезнат?
Просто ги няма.
А всичките ваши...
са се превърнали в дим.
Пуф.
И всичко, което имам аз,
е корица от папка.
Разпит на безименен мъж
в хоспис, говорещ за сина си.
Харолд.
Но за мое щастие, в случаите за държавна измяна,
пазят папките.
Изпратих агент във Вашингтон
с фенерче.
Сигурно ще му отнеме няколко часа
да изрови вашия случай.
Освен, ако не искате да му спестите времето.
Какво стана с приятелката ми?
Ами...
Ако говориш с мен...
ще ти кажа за приятелката ти.
Искам си телефонното обаждане.
Обаждане? Не, не става така.
Даваш ни името на адвоката си,
и ние ще се свържем с него от твое име.
Междувременно, просто ще чакаме.
Освен ако нямаш да ми кажеш нещо.
Толкова дълго играх по правилата.
Не и от моя гледна точка.
Не. Не и по вашите правила.
Вие работите по заповед на система,
толкова повредена, че дори не сте забелязали
когато се е корумпирала до сърцевината си.
Когато за първи път наруших вашите правила,
един президент оторизира
отряди от убийци в Лаос,
а шефът на ФБР, заповяда на хората си...
на вас...да проведат нелегално наблюдение
на политическите му съперници.
Вашите правила се менят всеки път
когато това ви е удобно.
Говорех за моите правила.
Отдавна живея по тези правила.
Вярвам в тях отдавна.
Вярвайки че, ако играеш по верните правила,
накрая ще спечелиш.
Но съм грешал, нали?
А сега всички хора, за които ме е грижа, са мъртви.
Или ще бъдат мъртви съвсем скоро.
И ще изчезнем без следа.
Затова сега трябва да реша.
Дали да оставя приятелите си да умрат,
да оставя надеждата да умре,
да оставя светът да бъде смазан от ботуша ви,
и всичко това, само защото играх по собствените си правила.
Опитвам се да реша.
Ще те убия.
Но трябва да реша колко далеч съм готов да стигна...
колко от собствените ми правила съм готов да наруша
за да се приключи.
Виж, ако искаш да прибавиш заплаха за живота на
федерален агент в досието си,
веднага ще сваля онези обвинения.
Без да чакаме.
Не говорех на вас.
Не, не. Няма начин да се получи.
Не, този тип е наш.
Не ми пука за кого се мислят тези костюмари.
Върнете го в килията.
Случаят е далеч от вашата юрисдикция.
Няма начин да предадем този арестант.
Това е много ценен затворник, и остава при нас.
Ей, Денис?
Обаждат се във Вашингтон.
Междувременно, ако някой от вас им предаде този човек...
Чуваш ли ме?
Рут?
Не, Харолд.
Аз си избрах глас.
Увери се, че това е напълно заключено.
Това място...
можеш ли да ме измъкнеш от тук?
Ти ме създаде.
Мога да направя всичко, което поискаш.
NYPD Убийства. Какво е станало тук?
Някой спря тока и отвори всички килии.
По последни сметки 600 затворници са избягали от задния двор.
Повикана е Националната Гвардия.
Ако имате някакви оръжия,
ще ви трябват.
Фъско.
Трябва да стигнем до Финч.
Имам чувството, че Финч вече не е тук.
Самарянин не искаше да го убива,
не и ако могат да го заловят.
Тогава защо излезе неговия номер?
Мисля, че беше предупреждение какво той би могъл да им стори.