_
"Jag kanske varken är snabbast,"
längst eller starkast.
Jag kanske inte är bäst eller Smartast.
Men en sak kan jag bättre än någon annan,
att vara mig själv", skrev du i en dikt.
Det är det enda man kan göra.
Och man kan göra det bra.
Att vara sig själv.
Det är allt man kan begära.
För som sagt var jag inte snabbast
eller smartast, eller så.
Idag minns vi en omtyckt skådespelare
som blev en populärkulturell ikon, Leonard Nimoy.
- Leonard Nimoy. - Leonard Nimoy.
Leonard Nimoy har dött vid 83 års ålder.
När det blev känt att skådespelaren Leonard Nimoy hade dött
sa presidenten: "Jag älskade Spock."
Jag kommer alltid att vara din vän.
Lev länge...
...och väl.
TILL MINNE AV SPOCK
Hör här.
Jag har just fått ett mejl från Wil Wheaton.
Leonard Nimoys son gör en dokumentär
som han påbörjade med sin pappa innan han dog.
Den handlar om Spock och hans inflytande på kulturen.
Till minne av Spock, Adam Nimoy.
Vi ville göra något lagom till Star Treks 50-årsjubileum,
som inträffar 2016.
Det har inte gjorts någon dokumentär om Spock förut.
Det var en spännande idé att göra en film som bara fokuserade på Spock,
vem han är, hur han blev till,
och varför han varit fortsatt viktig i 50 år,
lagom till jubileumsfirandet av
The Original Series.
Pappa hakade på direkt.
HAN GJORDE DET.
Trots att min far hade levt ett långt och gott liv
och inte hade rökt på många år,
dog han av KOL
på grund av 30 års rökning.
MANNEN BAKOM VULCANEN
När pappa dog insåg jag att filmen borde handla om hans liv
såväl som Spocks liv.
Det fick mig att utforska
min relation till min pappa.
Jag kommer ursprungligen från Boston.
Jag har bott i Los Angeles
och jobbat inom filmindustrin av och till i 17 år.
Jag började spela teater när jag var åtta år gammal
på fritidsgårdarna i Boston.
Det var en del av min uppväxt.
Jag fortsatte för att jag gillade det.
Plötsligt insåg jag att jag gillade det så mycket
för att vilja jobba med det.
Jag kom till Kalifornien 1949
och fick filmroller.
LEONARD NIMOY JAG ÄR SPOCK
Mina föräldrar var ansvarsfulla och praktiska.
Jag växte upp under den stora depressionen.
När jag vid 17 års ålder berättade
att jag skulle studera drama på Pasadena Playhouse
och bli skådespelare, blev de förtvivlade.
De försökte hindra mig
genom att vägra betala kursavgiften:
"Du får klara dig på egen hand."
De var helt emot det...
MEL OCH SYBIL NIMOY LEONARDS BROR OCH SYSTER
för de hoppades att han skulle hitta något annat yrke.
Men han var inte lämpad för sånt.
Han ville göra sin grej.
Jag var envis
och sålde dammsugare för att tjäna pengar.
Jag köpte en tågbiljett västerut till Kalifornien.
Jag gick runt i Pasadena
en svettig septemberdag
iklädd en yllekavaj, handmålad slips, och mockaskor.
Jag måste ha sett ut som om jag
just klivit av båten från Transsylvanien.
Min mamma ville bli skådespelerska
och träffade min pappa på en teater i Hollywood.
Hon slutade för att bli hemmafru.
Min syster föddes -55.
Min pappa tjänstgjorde i militären då.
Sen återvände mina föräldrar till Los Angeles
och jag föddes -56.
Mamma sa att när jag och Julia var små
var min pappa mycket engagerad i vår uppfostran.
Ett av mina favoritminnen av pappa är hur han slet
under tidigt 60-tal med alla sorters jobb.
Han skötte akvarier.
Han monterade upp dem på läkarmottagningar.
Det var trendigt på 60-talet
och pappa hade nischat in sig på det.
Han sålde frysar.
Han jobbade i en djuraffär.
Körde taxi.
Skötte akvarier.
Vid något tillfälle ägde han varuautomater
och hade lådor fyllda med prydnadssaker.
JULIE NIMOY LEONARDS DOTTER
Han jobbade på Wil Wrights glasscafé.
Han var fastighetsskötare.
Han var frånvarande.
Till och med när pappa var hemma
hade han en massa renoveringsprojekt.
Han var en riktig renässansmänniska.
Han kunde göra vad som helst.
Som att bygga den där stora muren i trädgården.
Han försökte verkligen få igång karriären
och göra vad han drömde om,
att bli skådespelare.
Lon Chaney var en av mina idoler,
han kallades för mannen med tusen ansikten
för att han spelade så olika roller
i olika filmer.
Jag är likadan.
Jag brukade gå till smink- eller kostymavdelningen
och hitta en karaktär.
- Vad glor du på? - Inget
- Vad gjorde du så för? - Ingen orsak.
Nästa gång du vill glo på mig, ställ dig i kön. 25 cent i inträde.
Om de ser vatten i den torra öknen
är det deras ögon som bedrar dem, inte mina läppar.
Att äga såna mynt
kan leda till en massa trubbel.
Oroa dig inte för mig, Marshal.
Ingen vill döda biet.
De vill bara följa det till honungen.
Han var en bra man. Han har haft otur i 20 år.
THE LIEUTENANT SKAPAD AV GENE RODDENBERRY, 1964
Han har fått lite självförtroende.
Lite stolthet, råg i ryggen.
Du kan inte förneka att han var en bra marinsoldat och befäl.
Jo, det var han.
Varför straffa honom då?
Du fattar visst inte, Sanders.
Jag har inget val.
- Hallå? - Jag tänker stoppa dig.
Det är till dig, löjtnant.
Jag var med i ett avsnitt av The Lieutenant.
Ett par veckor efteråt ringde min agent och sa
att Gene Roddenberry sett det
och gillade mig,
och att han ville ge mig en roll
i ett pilotavsnitt han höll på att skriva till en science fiction-tv-serie.
Punkt.
Jag tänkte inte så mycket på det.
Man hör sånt och tänker att det dröjer tills man får ett jobb.
Och rollfigurerna i tv-serien?
GENE RODDENBERRY RADIOINTERVJU, 1973
Tänkte du på specifika skådespelare när du skapade dem?
Leonard Nimoy var den enda jag hade i åtanke.
Jag tänkte
att om jag får göra den här science fiction-serien
skulle han passa som utomjording.
Med de där kindbenen
skulle det passa med spetsiga öron.
Jag ringde Leonard
och han kom, sen var det klart.
Jag trodde att jag skulle provspela
eller läsa upp något...
Han var väldigt trevlig och sa: "Vi går en sväng".
Vi gick till scenografi-avdelningen.
Han visade mig ritningarna över inspelningsplatserna,
presenterade mig för scenografen.
Vi besökte rekvisitaavdelningen.
De visade mig grejerna de tillverkade.
Samma sak med kostymavdelningen.
"Här är några skisser av kläderna."
Jag tänkte: "Intressant"
Han beter sig som om jag fått jobbet.
"Om jag håller tyst kanske jag får det."
Innan Star Trek hade jag aldrig haft ett jobb längre än två veckor
i någon tv-serie eller film, någonsin.
Det här är mr Spock. Vi har upptäckt...
Jag hade inte föreställt mig någon häftig look.
Jag hade en spretig frisyr och buskiga ögonbryn
och vi fick kämpa med öronen.
Studion hade anlitat ett företag som skulle stå för specialeffekter.
Inte visuella effekter,
men sånt som monsterkostymer,
dräkter för olika varelser, såna saker.
Öronen stod med i kontraktet.
De skulle tillverka dem.
De var bra på att designa varelser
och vi anlitade dem under hela tv-serien.
Men de var inte specialiserade
på den sortens noggrant detaljarbete
som krävs för att ändra någons utseende
och få det att se ut som att det hör till personen.
Efter att vi filmat i tre-fyra dagar,
sa jag till Gene Roddenberry:
"Det här fungerar inte,
vi kanske borde strunta i öronen."
Han insisterade på att öronen hörde till rollfiguren.
Han sa: "Testa, så löser vi det."
Om du inte är nöjd med öronen efter 13 avsnitt
"så skriver jag in i manuset att Spock opererar öronen."
Så vi fortsatte jobba med det,
och Fred Phillips som var makeup-artisten
och fixade mitt smink varje dag
visste var felet låg.
Ett par dagar innan vi började filma
tog han dit en maskspecialist
och vi rusade till honom.
Han fixade öronen på 24 timmar.
De var perfekta, och problemet var löst.
Freddie Phillips sa alltid
att Leonard Nimoy kom till jobbet kl. 06.30
medan Spock anlände runt kl. 07.15.
Kapten, något är på väg mot oss.
BUREN STAR TREK-PILOTAVSNITT, 1964
Enligt våra test är planeten,
som saknar vegetation och djur,
för karg för att det ska finnas liv där.
Första pilotavsnittet sålde inte.
NBC tyckte att det var för 'cerebralt', som var uttrycket de använde.
Kanalen tyckte att pilotavsnittet var för cerebralt, dvs djupt.
Att berättelsen var otydlig.
JEFFREY HUNTER KAPTEN PIKE
Det tog det ovanliga beslutet att göra ett till pilotavsnitt.
NBC bad Gene att sparka hela ensemblen, inklusive mig.
Gene kände starkt
att rollen jag skulle spela,
att varje gång jag var i rutan
blev man påmind om att vi har en blandad besättning.
Så han stod på sig, som tur var.
Kaptenen i originalpilotavsnittet spelades av en annan skådespelare,
Jeff Hunter.
Den enda skådespelaren som stannade var Leonard Nimoy.
Sen fick jag en chock.
Jag fick en broschyr med posten
från NBC: s säljavdelning.
Den handlade om Star Trek,
den nya tv-serien som skulle visas under hösten.
Jag såg ett foto på mig själv
och det såg skevt ut.
Det var något som var konstigt.
STJÄRNORNA I TV-SERIEN MR SPOCK
Jag tog en närmre titt och insåg
att de rätat ut mina ögonbryn för att de skulle se normala ut
samt tagit bort öronspetsarna.
Kanalen sa att
de var beroende av tittarna i bibelbältet
som inte skulle vilja se en karaktär
som såg djävulsk ut, med spetsiga öron.
Tror du att jag är Satan?
Inte alls, kapten.
Finns det någon ombord
som ens på långt håll
ser ut som Satan?
Jag tror ingen passar in på den beskrivningen, Kapten.
Trodde väl inte det, mr Spock.
MED WILLIAM SHATNER
Dr Dehner tror inte att han är farlig.
Varför har du rätt och psykologen fel?
DIT INGEN GÅTT FÖRR ANDRA PILOTAVSNITTET
Hon känner. Jag använder logik.
Enligt mig har vi tur
om vi kan laga skeppet och fly i tid.
En av anledningarna till
att Spock förändrades när du kom ombord
är att när jag jobbade med Jeffrey Hunter...
Han är en väldigt introvert skådespelare.
En bra skådespelare.
Det finns ett skämt om två skådespelare som förbereder sig för en akt.
Den ene frågar: "Vad ska du spela i den här akten?"
Och den andre svarar: "Ingenting."
Den förste säger: "Nej, nej",
du kan inte spela ingenting. Det gör jag."
Jeffrey Hunter spelar lågmält och behärskat
och jag kände att jag måste skapa en kontrast till det.
Visst.
- Annars spelar vi båda ingenting. - Okej.
När du kom ombord med energi,
humor och glimt i ögat,
kunde jag bli en coolare Spock.
Har det slagit dig att det är lite ineffektivt
att hela tiden fråga mig
om saker du redan bestämt dig om?
Det gör mig lugn.
Leonards motreaktioner
kunde bli mer behärskade...
WILLIAM SHATNER KAPTEN KIRK
och jag kunde vara mer utagerande
och de två krafterna var en intressant kombination.
Jag föredrar det konkreta, bevisbara.
Du skulle vara en utmärkt dator, Spock.
Det var snällt sagt, kapten.
Om jag spelat Kirk skulle jag
nog inte kommit på tanken att skämta med Spock.
JASON ALEXANDER SKÅDESPELARE/SUPERFAN
Jag hade nog inte tänkt på det,
men Shatner tänkte att han kunde jäklas med Spock.
Fast
utan att förolämpa rollfiguren.
"Jag kan retas med honom."
Säkert att du inte vet vad irritation är?
Att en av mina förfäder gifte sig med en människokvinna...
Jobbigt med sån osämja.
De där två är som yin och yang.
När de spelar mot varandra
är det magnifikt.
OCH DEFOREST KELLEY SOM DR MCCOY
Det måste finnas intelligent liv på Thasus.
Han kan inte ha överlevt ensam.
Matförråden skulle ha tagit slut på ett år.
Då skulle han ha ätit frukt, grönsaker och nötter.
Enligt sonderna finns det inga ätbara växter på Thasus.
Sonderna har haft fel förr.
Doktorn, talar du på vetenskaplig eller emotionell grund?
McCoy, som spelas av D. Kelly
fulländar trion
för att han var en vanlig kille.
Han var förstås en begåvad läkare
men han var irriterad, frustrerad,
reagerade som de flesta skulle göra.
Jag skulle gärna äta en god måltid som inte är gjord på pulver.
Doktorn, du är en riktig sensualist.
Det kan du slå dig i backen på.
Det är en intressant dynamik
mellan Spock, Bones och Kirk.
För Kirk är Spock hans...
De är som djävulen och ängeln på varsin axel.
Spock är den smarta, logiska sidan,
och McCoy är hans mer känslomässiga,
impulsiva sida.
McCoy och Spocks gnabb
KARL URBAN DR MCCOY
var ofta det roligaste med tv-serien
och filmerna.
Vad är det, Spock?
Det är något obehagligt med de här varelserna.
Jag vet inte så mycket om Tribbles än
men jag har lagt märke till en sak.
Vad, doktorn?
Jag gillar dem bättre än dig.
De har ett förmildrande drag.
Vad?
De pratar inte så mycket.
Om man tar McCoys sarkastiska skämt
CHRIS PINE KAPTEN KIRK
och Kirks mallighet och skrävlande,
och så den intellektuella, kyliga Spock,
är det som en perfekt människa när man slår ihop dem.
Nästa program visas i färg på NBC.
På premiärkvällen
gick vi hem till några vänner
för de hade en stor färg-TV.
Det hade inte vi.
Vi hade en stor svartvit TV.
" MANSFÄLLAN"
Varför säger du inte att jag är en attraktiv ung dam
eller frågar om jag någonsin varit kär?
Berätta hur din hemplanet Vulcan ser ut på kvällen när det är fullmåne.
Vulcan har ingen måne, miss Uhura.
Det förvånar mig inte, mr Spock.
Pappa hade på sig sin Vulcan-kostym,
och det var riktigt häftigt.
Jag minns vilken spännande kväll det var.
Det här är inte Nancy.
Skulle Nancy klara av det här?
Sluta, Spock!
Sluta!
Hör ni mig?
Frekvensen är öppen, mr Spock.
Det här är Spock, kapten.
Hej, pappa-
När jag kom till inspelningsplatsen...
De började filma första säsongen i slutet på maj 1966.
Jag var nästan tio år gammal
och hade sommarlov.
Så pappa tog med mig till jobbet.
Jag klev upp tidigt
och vi körde till Desilu bredvid Paramount
och jag var där hela dagen.
Jag åkte till Kalifornien
och Leonard tog hand om...
Jag bodde hos Leonard.
SKÅDESPELARE OCH BARNDOMSVÄN
Han sa: "Jag är med i ett nytt program".
Det var 1966.
Han sa att det kallades Star Trek.
Han bad mig komma till inspelningsplatsen, och jag sa: "Visst."
Jag är teaterskådespelare
och det var första gången jag besökte Hollywood.
Jag åkte till inspelningsplatsen
och såg Leonard.
Han kom ut ur omklädningsrummet
och jag såg håret.
Ögonbrynen här uppe.
Och hans öron,
och jag sa: "Herregud, vad är det här?"
De spelade in en scen, och han var fantastisk.
Men jag tog honom åt sidan. Jag kunde inte tro det.
Jag sa: "Leonard, vi måste prata."
Jag sa: "Vad du än gör"
måste du ta dig ur det här så snart det går.
"Det här kommer förstöra din karriär."
Varietys recension
när serien haft premiär i september 1966.
Ni kanske vill höra vad bransch-bibeln hade att säga om oss
första veckan serien visades.
Det här var 14:e september, för drygt 25 år sen.
Det står: "Star Trek med William Shatner, Leonard Nomoid..."
"Star Trek kommer inte att fungera."
Det är första raden.
Sen står det: "En osannolik, dyster och förvirrad röra..."
...som pågick under en lång timme...
...med konstant våld, mördande och hypnotiska saker,
"samt ett osmakligt, fult monster."
"William Shatner..."
Han är träig, står det.
Det var inte jag som sa det, det står här.
Jag har aldrig hört någon kalla honom träig förut.
"Spock!"
"Scotty!"
"Öka till warphastighet inom fyra minuter, annars är det kört!"
Sen står det: "Detsamma gäller Leonard Nimoy."
Det finns 500 eller 1000 personer som kan spela våra karaktärer.
Det finns bara en som kan spela Spock.
Spock krävde precis den sortens arbete jag var beredd att göra.
Han hade ett rikt och dynamiskt inre liv,
hälften människa, hälften Vulcan.
Han var utanförskapet personifierad,
som invandrarna jag växte upp med i Boston.
Hur överlever man som främling i en främmande kultur?
Ta bort dina Vulcan-tassar.
Håll dig borta.
Du kanske är sårad, din grönblodiga blandras.
Det har inte varit så underbart att jobba med människor.
Deras bristande logik och dåraktiga känslor är irriterande.
Be om att bli förflyttad då, missfoster.
De flesta, det finns undantag,
känner sig lite utanför.
JJ ABRAMS MANUS/REGISSÖR/PRODUCENT
De mest intressanta människorna gör det.
Så det finns något trösterikt
i att Spock kände så.
Jag var en spinkig, nördig, homosexuell grabb som växte upp i södern på 70-talet.
MARTY DORMANY STAR TREK-FAN
Ingen bekväm sits direkt.
Man brottas med sig själv.
Så Spock var från början...
När jag var fem eller
sju, visste jag inte varför
men jag blev trollbunden
av den här figuren som hade en inre konflikt.
Jag tror folk känner igen sig i Spock.
Han är en outsider.
En utomjording.
Alla känner sig utanför ibland.
Eftersom han inte är människa
är det ett utanförskap man kan relatera till på olika sätt.
Ibland känner folk att de inte passar in i en grupp.
Jag har märkt...
Jag var lång redan som barn
och jag kände mig annorlunda.
Så jag kunde relatera till honom.
- Jag tror det var det första avsnittet vi spelade in ...
... efter pilotavsnittet, när vi satte igång på riktigt.
Det var en scen där skeppet hotades
av yttre faror
och det hände mycket ombord.
Kaptenen sa: "Gör så och så."
Tryck på den här knappen. Ta oss härifrån".
Spock sa bara: "Fascinerande."
Vi såg det på skärmen
och alla var uppspelta.
Jag blev fängslad av hans energi och sa: "Fascinerande."
Regissören gav mig bra råd, han sa:
"Var annorlunda. Var vetenskapsmannen. Var betraktaren.
Se det som något intressant snarare än ett hot."
Fascinerande.
Rollfiguren föddes till stor del där och då.
Om jag verkar okänslig, kapten,
så är det för att jag är sån.
En sämre skådis skulle sagt
"Varför skulle jag spela honom? Han har inga känslor."
Han har många känslor.
Men han kan styra dem.
Han uttrycker inte sina känslor,
och jag tror publiken gillar
att försöka få en glimt av vad han känner.
Jag hade ett intressant samtal
med din pappa om Spock,
för vi pratade om honom som en kall, känslolös typ.
MANUS/REGISSÖR, STAR TREK II OCH VI MANUS, STAR TREK IV
Leonard sa: "Jag har aldrig spelat honom så."
Jag har spelat honom som en kille som försöker styra sina känslor."
Jag tyckte det var ett smart drag
för det skapade en spännande dynamik,
speciellt i närbild, där man ser
en kille som försöker behärska sig.
Den måste förstöras.
Du har försökt förstöra den förut, kommendör.
Det ledde till att skeppet förstördes och besättningen dog.
Jag meddelar härmed att jag utnyttjar min mandat
som kommendör i Stjärnflottan
och tar befäl över Enterprise.
Du kan inte låta honom göra det, Spock.
Doktorn, du går för långt.
Du med... sir.
Spock?
Tyvärr måste jag lyda enligt Stjärnflottans regel 104, sektion B.
Spock, jag befaller dig att ta befälet
i egenskap av kapten för Enterprise.
Kommendör Decker, du är avskedad.
Du har inte befogenhet att avskeda mig.
Kommendör, jag vill inte behöva anhålla dig.
Du bluffar.
Vulcaner bluffar aldrig.
Jag brukade säga att jag var inspirerad
av vad jag såg Harry Belafonte göra på scen.
Han kom ut på scen, och strålkastarna riktades mot honom
och han stod där och uppträdde mycket lågmält.
Efter applåden sjöng han nästa sång, tystlåtet.
Han måste ha varit på scen i 10-15 minuter.
Han stod bara där med händerna på låren
och sjöng, och när han rörde sig
skälvde hela stället till.
Det var liksom: "Wow!"
Det var enormt.
Vilken lektion.
Om man är minimalistisk blir det en häftig grej.
Han är försvunnen.
En rörelse med ögonbrynet
är lika mäktigt som ett knytnävsslag.
Han behövde inte överdriva känslorna.
För det mesta var det återhållsamt,
men ibland,
speciellt i slutet av "Amok Time,"
när han inser att han inte dödat Kirk,
är det så härligt när han säger "Jim!"
Det är så välförtjänt.
Mitt brott kan aldrig förlåtas.
Jag tänker inte försvara mig.
Och jag tänker be mr Scott ta befäl över skeppet.
Borde du inte fråga mig först?
Kapten!
Jim!
Det gläder mig att se dig, kapten.
Du verkar vara oskadd.
Vad är en leksak till för?
Att lekas med.
Så att inte leka med den vore...
Ologiskt.
Tusan, Spock, du har rätt.
Sheldon har många föregångare,
men Spock är absolut en av dem.
BILL PRADY MANUS/MEDSKAPARE - THE BIG BANG THEORY
I avsnittet
där Sheldon intervjuas för den här dokumentären
som jag är med i nu,
pratar Sheldon om sin önskan att vara Spock.
Det är ingen ny tanke.
Det har funnits med i hans rollfigur från första början.
När jag var åtta år gammal
blev jag attackerad av Billy Sparks på lekplatsen.
Jag tänkte: "Vad skulle Spock göra?"
Sen tog jag tag i Billys axel
och gjorde min första nervnypning på Vulcan-vis.
Fungerade det?
Nej, han bröt mitt nyckelben.
Det stod i manuset att Spock kom bakifrån,
smög sig på den elake Kirk
och slog honom i huvudet med en pistolkolv.
Så stod det i manuset.
Jag sa till regissören
att det borde gå till annorlunda.
Han sa: "Vad menar du?"
Jag sa: "Spock har examen från Vulcans teknologiska institut..."
...där han läste flera kurser i anatomi.
Och Vulcaner kan frigöra energi från fingertopparna
och om man trycker på rätt punkter
"så kan man göra en människa medvetslös."
Han förstod inte vad jag pratade om.
Jag sa att han visste precis vad jag menade.
Jag kom bakifrån och placerade handen på hans nacke...
Han sålde in det.
Han gjorde så här och föll till marken.
Du har ett kryp på axeln.
Du måste lära mig det någon gång.
Våra hjärnor smälter samman, doktor.
Vi är en och samma.
Jag känner vad du känner.
Vet vad du vet.
Jag gillar att Spock kan kommunicera med andra raser
genom telepati istället för ord. Genialt.
NEIL DEGRASSE TYSON ASTROFYSIKER
Vad i alla fridens...
Han kommunicerade med en sten.
"Hon är gravid."
Det är en sten.
Bra, för stenen kan inte prata engelska.
Tänk på hur ofta det har skett i sci-fi-historier
att de stött på utomjordingar som pratar engelska.
Vi tänkte inte att det inte skulle gå till så.
Man måste lära sig krypa innan man kan gå.
Men Star Trek lärde sig inte bara att krypa och gå.
Det lärde sig att springa.
FLYGINGENJÖR - EXPEDITION 42 & 43
Vulcan-hälsningen har ett fint budskap,
"Lev länge och väl."
Det var din far som kom på det när vi spelade in.
Vi hade ett fint manus av Theodore Sturgeon som hette "Amok Time."
Vi anlände på planeten
och de tågade ut från staden för att välkomna oss.
Jag sa till regissören:
"Vi borde ha en speciell hälsning."
I Asien bugar man.
I militären gör man honnör.
"Vulcaner borde ha någon slags hälsning."
Han sa: "Vad föreslår du?"
Jag sa: "Vad sägs om det här?"
När jag var liten gick vi
till synagogan med familjen på olika högtider.
Det som sker är att en grupp ställer sig inför församlingen,
täcker håret med bönesjalar och sjunger en psalm.
Min pappa sa: "Titta inte."
Jag var åtta eller nio år gammal så jag tjuvkikade.
Jag såg att herrarna som ropade
hade händerna mot församlingen så här.
Jag förstod senare att de bildade bokstaven shin i hebreiska alfabetet.
Shin är första bokstaven i ordet Shaddai,
Guds namn.
Jag tjuvkikade och överlevde.
Jag var så fascinerad av den där gesten
att jag föreslog att Vulcaner skulle göra så.
Ett par dagar efter att avsnittet visats
gjorde folk gesten mot mig när jag var ute på stan.
Folk frågar ofta hur det var att leva med Spock
och för det mesta, under den perioden,
var pappa inte hemma. Jag såg honom inte.
Han fokuserade på jobbet och serien.
Hans rutin under veckan var att stiga upp tidigt.
Han brukade komma hem runt kl. 19.00 eller 20.00
och äta middag, lära sig sina repliker.
Han gick igenom dem med mamma
och sen sov han och det började om.
Så under veckan såg jag inte till honom.
Under många år...
Mellan Star Trek och Mission
var han inte hemma under veckorna.
Till och med när han var hemma
var han ofta tyst och frånvarande.
Han var fortfarande Spock,
för han gillade att gå upp i rollen.
Om man spelar en sån roll...
8-12 timmar om dagen, fem dagar i veckan,
tillbringar man större delen av sin vakna tid som den personen.
Det var svårt att stänga av och på.
När det var paus mellan olika tagningar
kunde jag inte slå av det.
Jag ville utforska figuren grundligt.
Speciellt en figur som var så fyrkantig.
Han var ofta frånvarande, så man kunde inte
hitta på saker med honom.
Han var i sin egen värld.
Ibland var han Leonard
men oftast Spock.
Så jag lärde aldrig känna honom så väl.
Jag kände Spock lite bättre än jag kände din pappa.
Han hängav sig åt att spela rollen,
att vara rollen, det märkte man.
Om jag går upp i rollen och är allvarlig
är det för att jag...
Det är mer av desperation
än ett försök att vara en stor skådespelare.
Jag vill inte tappa det.
Man måste komma in i rollfigurens psyke.
Om man släpper det och de säger "tagning",
om man missar med så lite,
kan man råka spela under eller över.
Det började strömma in beundrarbrev -66,
och frågan var om studion skulle sköta posten
eller kanalen.
De ville att Leonard skulle sköta posten
och det gjorde han ett tag på sitt kontor.
Det var en intervju i 16 Magazine
våren -67 tror jag
där de av misstag skrev hemadressen
som adressen dit man skulle skicka beundrarbrev.
Efter ett par dagar slutade brevbäraren komma.
En lastbil levererade säckar fulla av brev
och vi besvarade dem.
Vi hade dem i matsalen.
Vi hade strött ut de öppnade breven på bordet
och stoppade ner idolbilder på Spock i kuvert.
Att svara på beundrarbrev var en av våra familjeaktiviteter.
Vi hade inget privatliv.
Det skedde väldigt snabbt.
Jag var så naiv att
mitt nummer stod i telefonkatalogen
och min adress...
Jag trodde aldrig det skulle få sånt genomslag,
för jag hade varit med i TV och filmer tidigare
och jag stod med i telefonkatalogen. Det kvittade.
Vi fick inte bara beundrarbrev,
men fans kom också och knackade på.
Folk parkerade vid huset
och drog i buskarna för att få en souvenir,
tog gräs, löv, vad som helst.
En del frågade om de fick stiga på.
Det var riktigt galet.
Riktigt galet ett tag.
BOSTON-BO PÅ VÄG MOT STJÄRNSTATUS
Och när du återvände till Boston under Star Trek-åren?
Det var spännande och svårt.
SKÅDESPELAREN NIMOYS HOLLYWOOD-SUCCÉ MR SPOCK KOMMER FRÅN BOSTON
Folk följde efter mig på gatan,
och jag ville inte att de skulle veta var jag bodde.
Jag bodde hos mina föräldrar, dina farföräldrar.
Ja.
De visste inte vad Star Trek var.
De förstod inte.
De visste bara att något hänt.
Hur reagerade de när de såg din frisyr?
Pappa trodde att jag bar peruk.
Han hade en bild på mig som Spock i frisersalongen
och ungar kom in och sa att de ville ha samma frisyr som Spock.
När kanalcheferna förstått
hur populär Spock var frågade de Roddenberry
varför han inte gjorde mer med marsianen från tv-serien.
Det fanns en viss tävlingsanda,
framförallt första säsongen,
för seriens stjärna var Bill Shatner.
Leonard hade en mindre roll.
Men när serien visades
blev folk helt hypnotiserade av Spock.
Jag blev tillfrågad att spela kaptenen
och det är huvudrollen, så det är toppen.
Ofta blir en annan roll också populär.
Jag vände mig till Roddenberry
som klokt nog sa
att om Spock och Kirk är omtyckta
och serien är omtyckt, så är det vad vi är ute efter.
Jag tänkte: "Han har rätt."
Efter det
så omfamnade jag Spocks popularitet
och accepterade och uppskattade den.
Jim, du är min vän.
Jag skäms.
Du måste lyssna!
Kirk är serien förkroppsligad
och Spock representerar den andliga sidan.
JAMES DUFF MANUS/SKAPARE - THE CLOSER, MAJOR CRIMES
Det handlar om hur de skapat
sina egna utrymmen i den här lilla världen.
Kirk sysslade alltid med galna upptåg
och låg med utomjordingar,
medan Spock var eftertänksam
och försiktig,
och lade lock på
de kroppsliga begären.
Glöm det, tjejer.
Han kan stänga av vilka känslor som helst.
Jag tror hans Vulcan-sida hindrar honom
ZOE SALDANA LÖJTNANT UHURA
från att låta det mänskliga testosteronet styra honom.
Kvinnor gillar sånt,
i alla fall kvinnor som jag.
Jag gillar inte
motorcyklar och motorolja och "Hej, snygging..."
Det är inte min grej.
Jag gillar den mer intellektuella, ödmjuka typen
som kan säga fascinerande saker,
och sån är Spock.
Det förvånar mig inte att kvinnor attraheras av honom.
Kommandocentralen till kapten Kirk.
Det här är Kirk.
Jag hade ingen aning.
Va?
Han är mycket snyggare i verkligheten.
De där ögonen.
Kirk har ett rykte om sig att vara kvinnokarl.
Inte han. Spock.
Han hade något som kvinnor fann attraktivt.
NICHELLE NICHOLS LÖJTNANT UHURA
Han var rätt flirtig,
och kvinnor flirtade med honom.
Skaffar du bara en partner en gång vart sjunde år?
Den sjuåriga cykeln
är medfödd hos Vulcaner.
När det sker
slår fortplantningsinstinkten ut alla andra instinkter.
Finns det inget som kan rubba den cykeln, mr Spock?
När blev du först intresserad av killar?
- Spock, ja. - Vad var det med honom?
Han var så behärskad och man vill bara få honom att skrika.
Jag är rätt behärskad.
Det är ungefär samma sak
som vilken Beatles-medlem man gillar mest.
Jag gillar den mindre känslosamma,
trubbiga, konstiga typen.
Det kommer alltid finnas tjejer som föredrar Spock och de som föredrar Kirk.
Jag var en av de första som hittade sporerna.
Sporerna?
Nu så...
...tillhör du oss
och Vi tillhör dig.
Du behöver inte dölja vem du är längre.
Vi förstår.
Jag älskar dig.
Jag kan älska dig.
Det här är det perfekta tillfället för Spock att ha en romans
för sporerna frigör alla saker
som styr hans känslor, hans logik
DOROTHY FONTANA - MANUS/REDIGERARE STAR TREK: THE ORIGINAL SERIES
och tillåter honom att känna som en vanlig person.
Det är något helt nytt för honom.
Men vi har det bra här.
Jag vill inte förlora dig nu, mr Spock.
Jag har en skyldighet
mot skeppet
och mannen i kontrollrummet.
Jag är vad jag är, Leila.
Om vi skapar våra egna helveten
som vi alla måste leva i
är mitt inte värre än någon annans.
Han var bättre på att sjunga än jag.
Han kunde...
Hålla tonen.
Falskt, men han kunde hålla den.
Han såg till att smida medan järnet var varmt.
Det var hans filosofi.
Han visste att han var populär och det var spännande.
Men han visste även att det kunde ta slut när som helst
och vi skulle ha det lika kärvt som innan
Star Trek.
Jag brukade alltid säga: "Man kan ta pojken från West End..."
MEL OCH SYBIL NIMOY LEONARDS BROR OCH SYSTER
"...men man kan inte ta West End ur pojken."
Jag bor med en.
Vad innebär det?
Han hade en stark arbetsmoral.
Jag tackade sällan nej till något jobb.
Jag hade många skådespelarvänner som varit med i tv-serier ett par år
och spenderat pengarna de tjänat,
och sen när serien var över
letade de efter ett nytt jobb
utan inkomst eller besparingar.
Jag lovade mig själv
att det aldrig skulle hända mig och min familj.
Så jag tackade ja till alla jobb jag fick.
Det innebar att jag lämnade studion klockan fem eller sex fredag kväll
och tog ett nattflyg.
Jag landade på östkusten runt kl. 06.00 lördag morgon
och tog sista flyget tillbaka söndag kväll.
Jag minns ett par gånger
när jag var tillbaka i Los Angeles runt kl. 03.00 på måndagsmorgonen.
Jag åkte till studion, stapplade in i omklädningsrummet,
och sov ett par timmar på soffan.
Sen var det dags för smink.
Ett par fotografer
kom och plåtade oss i början,
-66, -67 och -68,
och vi ställde gärna upp. Det var kul.
Det var som en cirkus.
Det var en bergochdalbana, vi hade verkligen kul.
SHOPPA MED NIMOYS
Först var allt nytt och spännande. Det var toppen.
"Wow, vi blir plåtade.
Vi kommer att hamna i tidningen. Häftigt."
Men det blev snart tröttsamt.
Det kändes som ett intrång i privatlivet
och vi förstod inte,
"Måste vi göra det här? Är det så viktigt?"
Vi var unga.
En gång, jag tror det var 1970,
kom en fotograf
och vi skulle alla komma in och bli fotograferade
och Julie och jag...
Vi slog oss samman och sa nej.
Man kan inte säga nej till Leonard.
Ärligt, det är...
Vi hade dåligt samvete. Vi ville stödja honom
men vi hade fått nog av PR-karusellen.
Vi tog ett fint familjeporträtt
som fångar hur vi mådde just då
för ingen ler.
Genom Star Trek, i mitten på 60-talet
skapades den här figuren som skulle bli en populärkulturell ikon...
Pappa hade inte så stor koll på
vad som hände i populärkulturen.
När han var hemma på sin lediga tid
lyssnade han på artister som Yves Montand,
Lou Rawls och Charles Aznavour.
Mamma var före sin tid.
Först, när man ser bilder på henne,
ser hon ut som en 50-talshemmafru
fast med stil.
Pappa klädde sig väldigt konservativt
och mamma försökte fräscha upp hans stil.
Så han började klä sig lite coolare,
jeans, en liten sjal runt halsen.
Han fick en tuffare frisyr.
Fast han hade Spock-frisyren
kunde han kamma lite sidbena,
så han såg lite trendigare ut.
INSTÄLLD
NBC har inte lyckats förlänga Star Trek med en fjärde säsong.
Kort efter att vi slutade filma Star Trek
skrev jag på för På farligt uppdrag.
PÅ FARLIGT UPPDRAG
Innan han kom med i På farligt uppdrag
meddelade de på en presskonferens i Honolulu att han skulle vara med i serien.
Det var väldigt kul
att vara där och tillbringa tid med pappa.
Fast vid det laget var jag van vid att dela honom med fans.
Min rollfigur, Paris The Great, var maskeringsexpert.
Så jag fick spela många olika karaktärer,
gamla män, asiater, sydamerikanska diktatorer,
blinda män, européer.
Fast det tog inte lång tid
innan jag spelade den sydamerikanske diktatorn igen,
och asiaten, och den gamle mannen, och den blinde.
Det blev tråkigt.
Kort därpå lämnade jag serien.
LEONARD NIMOY I SPELMAN PÅ TAKET
Efter På farligt uppdrag spelade jag Tevye i Spelman på taket.
Det var början på
min mycket angenäma teaterkarriär.
Han var otrolig i Spelman på taket.
BEN SHAKTMAN
REGISSÖR - SPELMAN PÅ TAKET MAN IN THE GLASS BOOTH
Han var mycket exakt.
Undvek alla klichéer.
När han växte i rollen blev han enastående.
Hans gestaltning av Teyve i Spelman på taket
var helt enkelt fantastisk.
Den bästa jag någonsin sett.
- För att han var en skådespelare. - En äkta sådan.
Jag tror att han insåg att för att få det att fungera
utanför Broadway
måste det handla om honom, hans fru och barn.
Det var vackert gestaltat.
Sen spelade jag Fagin i Oliver,
Arthur i Camelot,
och en enmansföreställning om Vincent van Gogh.
Under tidigt 70-tal var pappa med i en föreställning som hette
Man in the Glass Booth, och det var en utsökt pjäs.
Han tog sig verkligen an rollen.
Jag såg honom många kvällar i rad
och jag kände inte igen min egen pappa.
Han spelade en förmögen,
mallig, fåfäng, egocentrisk New York-jude.
Inte en judisk man utan en jude.
När juden i pjäsen anhålls
för att han varit kommendant i ett koncentrationsläger
måste han spela det elakaste,
mest maniska nazistbefäl man kan föreställa sig.
Han ställde sig upp i båset.
Det får man inte göra i en israelisk rättssal.
Han ställde sig upp, i full mundering.
Han har sin uniform på, förutom hatten.
När han sätter på sig den förändras han.
Man ville inte komma nära honom.
Helt tyst... Det här var hans idé.
Han gjorde så här med fötterna.
Han marscherar fram till sista repliken.
Ljudet blir högre och högre.
Om en regissör hade kommit på det borde han ha fått ett pris.
Skådespelaren som kom på det borde ha fått ett pris.
Man fick gåshud.
När din pappa uppträdde i New York
såg vi varandra ofta,
det var då de började komma nära varandra.
Sen blev vi hans groupies.
När han uppträdde öster om Mississippi
flög vi dit.
En sommar var han med i två föreställningar.
En i Michigan och en i Wisconsin.
På den tiden flög han sitt eget enmotoriga flygplan
och jag följde med. Jag älskar att flyga.
Så jag planerade hela rutten.
Jag tog lektioner och fick mitt flygcertifikat.
Inte pilotcertifikat. De kallar det för reserv.
Så att om något skulle hända honom
skulle jag kunna ta över.
Det var nog den bästa tiden vi haft ihop.
70-talet var en intressant period för min pappa
för han jobbade så mycket inom teatern.
Han bevisade
att han var den karaktärsskådespelare han alltid velat vara.
Han var också värd för flera säsonger av In search of.
...delfinansierad av en nationell...
Och han var med i Philip Kaufmans nyinspelning av Världsrymden anfaller.
De filmade i San Francisco,
och jag studerade på Berkeley,
men det var roligare att se dem filma.
Vad sker med oss?
Ni kommer återfödas i en bekymmersfri värld.
Han var en mångfacetterad person.
Det visste jag som liten. Jag brukade se ln Search Of,
och jag minns honom i Kaufmans Världsrymden anfaller
och På farligt uppdrag.
Jag såg honom aldrig bara som Spock när jag växte upp.
Vi har anlänt från en döende värld.
Vi driver från planet till planet
med hjälp av solvindar.
Vi anpassar oss och överlever.
Kapten, jag hittade den här apparaten på panelen.
Den verkar sakna funktion...
Kapten?
Ledsen, Spock, det är din...
När de började med rollbesättningen blev jag inte tillfrågad.
De hade bestämt att George inte skulle vara med i den animerade serien.
Jag tänkte, vad står på?
Sen meddelade de
att Bill skulle spela kapten Kirk.
Leonard skulle spela Spock.
Jimmy Doohan fick rollen som Scotty
och de andra mansrösterna,
och Majel skulle spela syster Chapel
och alla kvinnoröster.
Men när Leonard hörde det sa han:
"Star Trek handlar om mångfald, samarbete,"
att jobba ihop i grupp-
De som mest symboliserar mångfald i vår ensemble
är Nichelle Nichols och George Takei.
Om inte de är med
"är jag inte intresserad."
Hur ofta händer sånt i den här branschen?
Det säger mycket om Leonard.
"Tisdag, 22:a oktober 1973."
Kära Adam, det här kan bli ett långt brev.
"Det var kul att träffa dig och Julie i söndags."
Det var trevligt att umgås
och jag tror att det kan hjälpa oss
att betrakta vår relation ur ett nytt perspektiv.
Det här lärde jag mig av bråket.
Jag upptäckte att du och jag
utkämpade ett hemskt ordkrig.
Det gjorde mig ledsen och jag kunde bara be om ursäkt.
Det slog mig att det vore nyttigt
om jag berättade några saker om mitt förhållande till min far.
Jag älskade och respekterade honom,
men vi hade väldigt lite kontakt.
Han var ingen öppenhjärtig man.
Jag umgicks mest med min mor
med min pappa i bakgrunden som något slags hot.
"De var båda mycket kritiskt lagda."
Ni bråkade mycket
om vilka du umgicks med
och vissa saker du gjorde.
Under tidigt 70-tal gick pappas karriär lite i stå
och han var hemma för första gången
och visste inte vad han skulle göra.
Det var vid den tiden
som han analyserade mig och mitt liv.
Han gillade inte vad han såg.
Fast jag gjorde bra ifrån mig i skolan.
Jag gick sista året i high school
och var ett stort fan av Grateful Dead.
Tja...
...du fattar.
Vi hade ingen bra relation just då.
Kapten?
Vad i hela...
Ser jag i syne?
Bara om jag också gör det.
Vad är det, mr Spock?
Efter att ha haft måttlig framgång på NBC i tre år
fick serien nytt liv genom syndikering.
Gradvis så fann serien sin publik.
I mitten på 70-talet hade den blivit riktigt populär.
Tusen och åter tusen nya fans satt framför tv: n
och lärde sig replikerna i varje episod utantill.
Vårt jobb går ut på att ta risker.
"Det är vad det här skeppet är till för."
"Det är därför vi är ombord."
Dr McCoy gör rätt i att poängtera risken
med interaktion mellan två främmande raser,
"men möjligheterna..."
Jag blev varse om en grej nyligen när jag gjorde research,
som kallas slash-fantasin,
Kirk-Spock slash-fantasin.
Det finns en otrolig video på Youtube.
Något fan har klippt ihop en massa scener
med Kirk och Spock från The Original Series
för att visa att de har ett homoerotiskt förhållande,
och det är rätt övertygande.
Jag brukade se slash-fanzin på olika mässor
med illustrationer av begåvade artister
och de var mer explicita vad gäller Kirk och Spock.
Det beror på vem som betraktar det
och ur vilket perspektiv,
och ur ett gay-perspektiv är det en riktig tankeställare.
De ser en homosexuell attraktion
och homosexuell vånda i de där scenerna.
På mitt första konvent 1972
var salen så packad
att det massiva larmet som mötte mig
gjorde mig helt överrumplad.
Det var så känslosamt att jag inte kunde prata på flera sekunder.
En sak jag respekterar med din pappa var
hans kärlek och tillgivenhet till sina fans
och att han alltid hade tid och energi.
Att gå till konvent och prata med folk...
Jag är tagen av
hur omtyckt din pappa var.
Det var en helt ny idé,
att fans samlades för att fira Trek en hel helg.
Organisatörerna hoppades på 500 deltagare.
3 000 kom.
Vi gick till ett Star Trek-konvent,
jag tror det var i L.A.
Jag tror det.
Det var galet.
De fick slussa ut oss bakvägen.
Ja.
Hur var det?
Galet.
Jag tror Star Trek-fans satte igång
hela cosplay-kulturen som finns nu
där man kan gå till olika konvent
och folk klär ut sig till en massa olika saker,
obskyra eller populära figurer.
Jag är väldigt imponerad
efter att ha gått till konvent ett antal år
och sett vad folk vill och kan,
vad de klär ut sig till, det är otroligt.
Vi tyckte de var knäppa.
Jag är verkligen här. Jag kan inte tro det.
Mitt första Star Trek-konvent. Nu kör vi.
Så mycket grejer.
Häftigt.
DET OFFICIELLA STAR TREK-KONVENTET 2015 VEGAS
Spock, lägesrapport?
Pollux IV, klass M-planet, atmosfär av kväve och syre.
Verkar sakna livsformer.
Verkar rätt ordinär, kapten.
Bobak, berätta lite om din relation till Star Trek,
hur det påverkat ditt liv.
Det är nog en av de främsta anledningarna till att jag jobbar på NASA.
Att se Star Trek, deras framtidsvision,
MSL FLYGINGENJÖR NASA: S SATELLITLABB
är en av anledningarna till att jag jobbar här.
En framtid där folk från olika kulturer
arbetar ihop.
För att hjälpa mänskligheten.
Det var den framtidsvisionen jag ville förverkliga.
Om Star Trek var framtidsvisionen jag ville nå
var Spock personen jag kände mig som.
Någon som tillhör två kulturer,
iransk pappa, amerikansk mamma,
jag såg att Spock brottades med samma konflikt:
"Vilken är jag? Är jag båda?
Finns det en gyllene medelväg?"
Men samtidigt såg jag att han var accepterad
av sina kollegor.
Spock stod för många olika saker. Intelligens, integritet.
NEOWISE CHEFSUTREDARE NASA: S SATELLITLABB
Han stod för jakten på sanningen,
att ta reda på hur saker och ting fungerar.
Det är vetenskapens grundvalar.
Jag tror att för många människor
stod Spock för vetenskap,
hur man använder förståndet till att övervinna kaos
och förstår hur saker fungerar.
Många här kan relatera till det.
Jag gjorde det.
Jag visste när jag läste Star Trek-böckerna
att det var personen jag ville försöka efterlikna i min karriär.
Spock var vetenskapsman.
Jag gillade vetenskap innan Star Trek.
Så jag kände ett släktskap med Spock...
NEIL DEGRASSE TYSON ASTROFYSIKER
som förstärkte mitt intresse för naturvetenskap.
Jag tror att den växande, genuina fascinationen
för naturvetenskap
som finns idag,
om det har sin början i
den där tv-serien och den karaktären.
- Är du ett Star Trek-fan? - Ja.
- Hur länge har du varit ett fan? - Hundra år.
Ett hundraårigt Star Trek-fan.
Du har haft en speciell relation till Star Trek.
Du har regisserat Star Trek-avsnitt.
Innan det var du jurist inom nöjesbranschen.
Hur halkade du in på det spåret?
Det är svårt när man är barn till en kändis,
en populärkulturell ikon,
att försöka hitta en egen identitet
och ta reda på vem man är.
Det var så jag fann min egen väg.
Han var stolt över att jag läste juridik
och började jobba som jurist.
Men efter sju år
insåg jag att det inte var något
jag ville göra resten av livet.
Jag saknade passionen som krävs.
Det var pappas filosofi,
man måste känna passion för sitt jobb.
Annars är det bara jobb och inte tillfredsställande.
Pappa stöttade min önskan att byta karriär
och hjälpte mig utbilda mig till regissör.
Vi regisserade ett avsnitt av The Outer Limits ihop.
Vi gjorde en nyinspelning av ett avsnitt som han var med i tidigt 60-tal,
då han hade en biroll.
Din design och din konstruktion är helt genial...
I, ROBOT - THE OUTER LIMITS, 1996 REGISSERAD AV ADAM NIMOY
men du måste förstå att du bara ger uttryck för
tankarna och känslorna dr Link programmerat dig att känna.
En människa lider, blöder, har en själ.
Jag kan bryta nacken av dig som om den var en tandpetare.
På så sätt har du rätt. Jag är inte som de flesta.
Men till skillnad från de flesta väljer jag att inte göra det.
Släpp mig.
Berättelsen om Star Trek: The Motion Picture
börjar i London där jag och min fru var på semester 1975.
Vi såg Henry Fonda uppträda i Darrow.
Efter föreställningen åt vi middag med honom och hans fru.
Vid något tillfälle sa Henry:
"Leonard, jag hoppas du får betalt"
för alla reklampelare i stan.
"Vad för reklampelare, Henry?"
"Menar du att du inte vet om alla Heineken-affischer?"
HEINEKEN. SVALKAR AV DELARNA ANDRA ÖLSORTER INTE NÄR.
Jag hade sett Spock användas i reklam innan,
på corn flakes-paket till exempel.
Jag hade blivit road och till och med smickrad.
När Star Trek ställdes in
saknade Paramount rättigheter att använda mitt ansikte.
Så de hade inte bara använt mig i reklam som Spock
i nästan 10 år utan tillstånd,
de senaste fem åren hade jag inte fått någon del av intäkterna.
Jag fick stämma dem.
De ville göra en film.
Och det stod i Bob Weiss kontrakt
att de skulle göra sitt bästa för att få med mig.
Min agent ringde mig och sa:
"De vill prata med dig om Star Trek-filmen."
Jag sa: "När ni betalat stämningsbeloppet kan vi prata om min medverkan i filmen,"
för jag trodde det var mitt övertag.
Det höll på så ett tag.
Till slut ringde en kille som sa:
Jag heter Jeff Katzenberg
och jag har just börjat på Paramount.
På den tiden spelade jag i Equus på Broadway i New York.
Så lilla Jeffrey åkte till New York
för att säga: "Du måste ta på dig öronen igen."
VD FÖR PARAMOUNT PICTURES
Jag åkte dit och såg pjäsen
och efteråt gick vi till en restaurang.
Jag sa: "Filmen kommer att bli av."
Öronen ska på.
Antingen på dig
eller på någon annan,
men de ska på.
"Och hur dåligt kommer du att må om det inte är du?"
Hans stora övertag vad gäller de där filmerna
var att Paramount Pictures behövde honom
MANUS/REGI, STAR TREK II AND VI MANUS, STAR TREK IV
och de kunde inte göra en Star Trek-film utan honom.
Till slut ringde min advokat.
"Paramount verkar villiga att nå en överenskommelse.
Läser du manuset om de förlikar stämningen?"
"Ja."
Fyra dagar senare, på fredagskvällen, så betalade de.
Min advokat kom hem till mig med en check.
En timme senare fick jag manuset.
Jag läste igenom det samma kväll.
Leonard Nimoy var den siste som anslöt sig till ensemblen
och han tillfrågades varför han väntade.
Det handlar inte om att vänta.
Vi har haft ett långt och knepigt förhållande,
LEONARD NIMOY "MR SPOCK"
Paramount och jag, de senaste åren.
Det som tog längst tid var nog
att postleveransen
härifrån till Vulcan är rätt långsam.
Spock.
Att göra den första filmen var nedslående,
deprimerande.
Vi hade ett dåligt manus.
Det fungerade inte. Vi kämpade med
att försöka få liv i projektet.
Vi gjorde vårt bästa, men...
I den första filmen så svängde pendeln
från att ha handlat om karaktärer och rollutveckling
till att handla om specialeffekter.
De tänkte: "Vi hade inga pengar förut."
Nu har vi det, så vi slänger in en massa specialeffekter."
Det handlade om skeppet och specialeffekter
och vi åker igenom det här,
sen åker vi igenom det där.
Ingenting om rollfigurerna.
Det var frustrerande, deprimerande, och plågsamt.
Khan.
Khan!
STAR TREK II KHANS VREDE
I Star Trek II lockade Harve Bennet honom med:
"Du kommer få den häftigaste dödsscenen någonsin."
Spock! Nej!
Jag trodde det var den sista Star Trek-filmen
när de frågade mig vad jag tyckte om en dödsscen.
Jag tänkte: "Varför inte? Om det är slutet"
så kan vi avsluta det spektakulärt och rädda Enterprise.
"Dö som en hjälte."
Lev länge...
...och väl.
Det var över innan jag visste ordet av.
Nej.
Jag tog av öronen, sminket, kostymen,
och Spock började gradvis försvinna,
tills bara Leonard Nimoy återstod.
Det var slut med de höjda ögonbrynen.
Slut med att reta den vresige doktorn
eller komma med förnuftiga förslag till den impulsive kaptenen.
Slut med tankedelning, nervgreppet,
Vulcan-hälsningen
lev länge och väl.
Jag tänkte: "Vad har jag gjort?"
De slängde in en scen på slutet
där det antyddes att det kanske inte var slutet för Spock.
Ledsen, doktorn. Jag hinner inte diskutera det här logiskt.
Kom ihåg.
Efter att filmen haft premiär och drog publik kontaktade de mig
och ville stämma möte.
De undrade om jag var intresserad
av en till Star Trek-film.
Jag sa: "Ja, jag vill regissera den."
Jag kommer ihåg att han ringde en kväll.
Han sa att han pratat med Michael Eisner
som försökt avråda honom från att regissera,
göra sin regidebut
och regissera sig själv i en långfilm och så vidare.
Han bad om råd.
Jag sa: "Det är enkelt."
Är du beredd att låta skeppet åka utan dig?"
Han sa: "Absolut."
"Då ska du regissera filmen", sa jag.
Min herre, skeppet verkar övergivet.
REGISSERAD AV LEONARD NIMOY
De måste gömma sig.
Ja, sir, men kontrollrummet verkar styras av en dator.
Det är bara den som talar.
Talar?
Får jag höra.
Nio, åtta, sju, sex, fem...
Ut!
Ut därifrån!
Jeff Katzenberg ringde innan premiären,
han var produktionschef på Paramount då,
och sa: "Vi vill att du gör en till."
Jag sa: "Den jag just avslutat, Star Trek III",
de hade mig hårt hållen,
kontrollerade allt jag gjorde,
"och bad mig förklara och rättfärdiga allt."
Jag glömmer det aldrig. Han var underbar.
Han sa att nu får du klara dig på egen hand.
Gör din egen Star Trek-film.
Ser man på, det är Robin Hood och broder Tuck.
Vart är ni på väg?
Tillbaka till San Francisco.
Så ni kom ända hit för att simma med ungarna.
Det är ingen mening med att försöka förklara.
Det köper jag. Han då?
Han är ofarlig.
På 60-talet var han engagerad i yttrandefrihetsrörelsen på Berkeley.
Jag tror han tog lite för mycket IDS.
IDS?
Jag kan skjutsa er.
Vi läste på om Kashmir för första gången hemma hos dig.
Han hade satt på en skiva med valsång.
Då förstod jag hur mycket det här betydde för honom personligen.
Han ville få oss engagerade,
vilket för mig överträffar att göra en till Star Trek-film.
Fast det är vad Star Trek alltid handlat om,
de stora frågorna om hur livet ska levas.
Ursäkta.
Kan du stänga av oljudet?
Ursäkta.
Kan du stänga av det jäkla oljudet?
Star Trek IV var en av höjdpunkterna i pappas karriär,
kanske del av kulmen,
för efter det kom Tre män och en baby.
Det var fantastiskt att göra den filmen
för alla bitar föll på plats.
Jag känner att jag haft tur som var involverad i projektet.
Snyggt, Pete.
LA Times publicerade en artikel
när filmen hade haft premiär och den var en succé
vintern -87.
LA Times skrev att succéfilmen
den föregående julen
var Star Trek IV - Resan hem,
och att både filmer var regisserade av samma man.
Sen följde Kärlekens pris,
och min relation till min pappa blev sämre än någonsin.
Lämnade du henne ensam med honom?
Det är klart. Hon gillar honom. De har kul ihop, Brian.
Fråga honom hur roar sig, Anna.
Brian, menar du att han gjort något mot Molly?
- Ja. - Det har han inte.
Hon berättade för mig och för psykologen.
- Han gjorde det, Anna! - Nej, Brian!
Fråga honom! Du tillät det!
När de hade filmat klart Kärlekens pris
kände jag som likadant som när vi var klara med Tre män och en baby.
Jag tänkte att det här skulle bli en häftigare åktur än Tre män.
Det blev en åktur rätt ner.
Publiken svek
och filmen försvann snart från biograferna.
Jag började dricka allt oftare
under seriens andra eller tredje år.
Det blev en ritual som blev så viktig för mig
för jag såg fram emot att få slappna av efter all press
med manuset och tempot, och bli klara med 12-15 sidor varje dag,
allt sånt.
Jag tog en drink så fort vi slutat filma.
Sen blev det ett par drinkar.
Utan att jag lade märke till det började jag dricka mer och mer
för min missbrukarläggning tog över.
Det var martinis,
han tog en drink när han kom hem,
ett par drinkar.
Han blev avslappnad
men även avtrubbad.
Jag blev så pass beroende vid den åldern
för att jag inte tänkte
att jag var ung och hade mycket kvar att uträtta.
Det är en djävulsk sida av sjukdomen.
80-talet var en jobbig tid för pappa.
Hans föräldrar hade nyligen dött, mina farföräldrar,
båda inom loppet av sex månader.
Mina föräldrar gick igenom en komplicerad
och tärande skilsmässa.
De hade varit gifta i 32 år.
Det var också runt den tidpunkten
som han och jag hade en del konflikter.
Mycket gammalt groll som dök upp,
och vi bråkade en hel del.
Hans drickande gjorde det värre.
Och helt ärligt så var jag fortfarande ofta hög vid den tiden
och det gjorde inte situationen bättre.
"Det finns ett viktigt ämne jag vill nämna"
innan jag drar någon slutsats,
hur jag konkurrerade mot min pappa.
Det var plågsamt nog lätt för mig.
Han tjänade aldrig mer än 150 dollar i veckan.
Jag insåg att det är svårt att tävla mot mig.
Jag är högljudd och verbal.
Jag har haft tur, tjänat mycket pengar, och jag är berömd.
Det är svårare att tävla mot
än en barberare som tjänar 150 dollar i veckan.
Problemen jag hade med pappa skiljer sig inte så mycket
från problem pappor och söner brukar ha.
Skillnaden är att pappa var älskad av miljontals fans i hela världen.
Jag kände ofta att jag tävlade mot dem
om hans kärlek.
Ibland kändes det som att jag förlorade.
Efter att vi haft ett segt, utdraget bråk
så gick jag ut och möttes av
bilder av Spock överallt.
Ren energi.
Pappa och Susan gifte sig 1989
och hans privatliv blev mycket bättre.
Hon gjorde honom trygg.
Han var lycklig med henne och de var fästa vid varandra.
Han berättade senare att under den här tiden
var han nöjd med sitt liv
och förstod inte varför han fortfarande drack.
Då bestämde han sig för att ta en kritisk titt
på sitt liv.
Han bestämde sig för att rehabilitera sig själv.
Jag tog mina första bilder med den här kameran
och förstorade dem
med Kodak-utrustning värd runt 20 cent.
Jag fascinerades av tanken på att
skapa en bild, något man kunde ta på,
något man kunde hålla i handen.
Den här bilden tog jag i morse
och ikväll kommer jag att kunna hålla i fotot.
Jag kan hänga upp det, eller ge det till familjen.
Det var så det började.
Pappa började fotografera vid ung ålder
och fortsatte med det hela livet.
Han tog många porträtt av mig och Julie
och en del hamnade i poesiböckerna han gav ut.
James T. Kirk.
Sen kom J.J. Abrams
som hittat ett nytt sätt att nå en helt ny publik.
Hur skulle jag kunna säga åt Leonard vad Spock borde göra?
Det är mitt jobb, så jag gör mitt bästa.
Jag var förbluffad över hur öppensinnad han var.
Leonard var med på idén om en ny version av Star Trek.
Det påverkade atmosfären även när Leonard inte var där.
Man behövde inte veta allt om Star Trek.
Man kunde njuta av filmen
även om man aldrig sett Star Trek innan.
- Fascinerande. - Vadå?
Jag antar att ni bara sköter ert jobb, men kunde ni inte kommit tidigare?
Jag har varit här i sex månader och levt på stjärnflottans proteinsnacks
och löftet om en god måltid.
Jag och Leonard och Chris delade en trailer
när vi filmade biten om hur de hittar Scotty på planeten.
Det var rätt långt från basen
så vi delade en husvagn som vi bara satt i.
Vi filmade sent på natten.
Klockan 02.00 eller 03.00 på morgonen,
och Chris, Leonard och jag satt bara...
Leonard var iklädd full Spock-mundering med öronen på.
Vi hade stora vinterkappor och så
och han satt rak i ryggen och somnade.
Bara satt där och snarkade tyst.
Chris och jag tittade på varandra:
"Spock snarkar."
Vi spelade in en scen där Leonard gick
och han råkade ramla och bröt näsan.
Känslan man får
när någon gör sig illa som man bryr sig så mycket om...
Det är en vidrig känsla.
När man har skadat Spock
vill man bara ta sitt liv.
Det var hemskt.
Vi funderade på vad vi skulle göra resten av dagen
när någon säger: "Nej, vi måste fortsätta."
Det var Leonard som ville fortsätta filma.
Jag tänkte: "Är han galen? Han bröt just näsan."
Men Leonard ville fortsätta.
Vi blev klara och ingen har hört den här historien
förrän nu.
Säg vad du har på hjärtat, Spock.
Det vore oklokt.
Min version av Spock är väldigt olik din pappas.
Jag hade tur som fick utforska mer än din pappa,
eftersom nöjesindustrin utvecklats,
och berättarkonsten utvecklats
under åren som gått
sen han skapade rollen.
Jag tror att det gett oss mer möjligheter
att leka med den.
Mr Spock.
Att dela det med honom, och utforska det
med honom personligen
var en av de mest tillfredsställande aspekterna
av att ta över en roll han så tydligt definierat
och skapat så djärvt.
Det var ingen ordvits.
Om jag utför Vulcan-riten Kolinahr
och befriar mig från alla känslor
hoppas jag du inser att det inte har med dig att göra.
Spock...
Vad du än väljer att bli
är din mamma alltid stolt över dig.
Varje gång han blir negativ,
börjar bli en pessimist
så låter han Uhura och Kirk hejda honom.
Det gillar jag.
För mig är han en riktig man.
Fast han är till hälften utomjording...
Han kunde ha varit vad som helst till hälften
men han är ändå väldigt naturlig.
Berätta vad du vill.
Berätta.
Jag tyckte det var ett perfekt exempel
på hur rollfiguren utvecklats,
att se honom i ett nytt ljus,
att han har förmågan att känna,
känna intimitet och närhet.
Det är fortfarande kontrollerat.
Fortfarande inom ramarna för
vad det innebär att vara en Vulcan.
Pappa.
Jag är inte vår pappa.
Det är så få Vulcaner kvar,
vi har inte råd att ignorera varandra.
Spock, gör dig själv en tjänst.
Strunta i logiken. Gör det som känns rätt.
Eftersom mitt vanliga avsked skulle verka egoistiskt
säger jag bara... lycka till.
Pappa gladdes över att vara med i den nya versionen av Star Trek.
Det var en riktig höjdpunkt för honom.
Men precis som Spock hade problem med sin pappa
hade vi en knepig relation.
Min försteofficer, kommendör Spock.
Vulcan ärar oss med er närvaro.
Vi är här för att tjäna er.
Vi är hedrade av er närvaro, kapten.
Tack.
Runt 2006 var vi nästan helt fjärmade från varandra.
Gamla bråk blossade upp.
Och jag var nere på botten.
Jag gick genom en skilsmässa efter 18 års äktenskap
och jag hade bestämt mig för att påbörja mitt eget tolvstegsprogram.
Vi gick båda igenom en jobbig tid.
Under tre-fyra år hade vi väldigt lite kontakt.
Runt 2008 började vi ta upp kontakten igen
och vi fann varandra igen.
Jag hade träffat Martha på en läkarmottagning och hon var...
Hon var i min ålder,
och hon var en rar, rolig, attraktiv kvinna
och vi började ses regelbundet.
Jag var så lycklig med Martha att vi gifte oss.
Fyra och en halv månad efter att vi gift oss
fick Martha diagnosen obotlig cancer.
Det konstiga var,
och jag var medveten om det,
att 2004 när jag skilde mig
och flyttade ut och lämnade barnen...
Det var en riktigt jobbig period.
Jag tänkte inte ens på att ringa pappa
eftersom det var
början på perioden då vi inte hade någon kontakt.
Men när jag lyckats samla mig,
efter att jag tagit emot samtalet från läkaren,
så var den första jag ringde...
Din pappa.
Det är otroligt
att han blivit den jag vänder mig till.
Och under de följande 18 månaderna med Martha,
antagligen den mest prövande tiden i mitt liv,
var pappa och Susan där under hela skedet
för att stödja mig.
Efter det tog vi aldrig mer upp
bråken ur vårt förflutna.
"Här är vi. Du är en man, en individ,"
smart, begåvad, målinriktad, känslig,
och många andra fina saker.
Framförallt vill jag att du ska veta hur ovärderlig du är för mig.
"Jag är stolt över dig, och jag älskar dig djupt. Din pappa."
JAG ÄR INTE SPOCK LEONARD NIMOY
Mitt liv handlar mycket mer om familjen.
Jag brukade beskriva det som att
karriären var mitt huvudämne och familjen mitt biämne.
Nu har jag vänt på det.
Familjen är mitt huvudämne och karriären ett biämne.
Jag gör saker då och då för vänner
men framförallt är jag med familjen.
När pappa gifte sig med vår styvmamma Susan
blev hon och Aaron en del av vår familj.
Hon visade pappa
att vara med sina barn och barnbarn
är oerhört viktigt.
Man måste vara en del av deras liv.
Låt oss samla alla.
Så får vi en stor familj
med många familjemedlemmar.
Under de sista åren av hans liv så hände det
att familjen samlades
av olika anledningar, födelsedagar eller högtider.
AARON BAY-SCHUCK LEONARDS STYVSON
Leonard var en stadig typ.
Han visade inte så mycket känslor
men när han skålade för familjen vid de tillställningarna,
då var han nog som mest känslosam.
Han var så tacksam att ha familjen där.
Han var tacksam för att de älskade honom.
Han var tacksam för att han älskade sin familj
och kunde ta hand om dem.
Dagen Leonard dog...
Han låg i koma,
och jag lutade mig över honom och sa:
"Du fick världen att lyssna."
Jag kan svära på att han nickade.
LEONARD NIMOYS INSPIRERANDE LIV
SPOCK FÖR EVIGT
SPOCK, MANNEN OCH LEGENDEN
Det jag beundrade med Leonard
var hur han älskade sin familj
och eftersom jag var med i periferin fick jag ta del av hans kärlek.
Det gjorde honom till en underbar skådespelare.
Och det gjorde honom till en mensch,
ett ord du kommer få höra ofta.
Mensch.
En mensch är någon som är ansvarsfull och disciplinerad,
någon man kan lita på.
Han var en trygg punkt i mitt liv
och han ställde alltid upp.
Han var en supermensch.
Älskad och beundrad av alla som var med på filminspelningarna.
Att skapa en rollfigur som påverkar samhället,
som folk kan relatera till,
han lyckades med det.
Om det finns ett ord som sammanfattar
min pappa eller Spock,
vad skulle det ordet vara?
Det första ord jag tänker på som stämmer in på dem båda
är nobel.
Han var...
Spock var definitivt nobel på något sätt.
Han hade integritet och bestämda åsikter.
Om jag måste välja ett ord så blir det värdighet.
Artist.
Integritet.
Människa.
Han var en renässansmänniska
och han var konstant nyfiken
på allt som skedde i världen,
oavsett om det var konst, fotografi, eller politik.
Logisk.
Ödmjuk.
Hoppfull.
Cool. Spock var cool.
Jag tror man behöver en liten bit Spock i alla viktiga beslut
vi tar i livet, vare sig det rör oss själva eller andra.
Jag tänker på kärleksfull.
Kärlek.
Om vi associerar fritt blir det definitivt kärlek.
Vilket ord väljer du?
TILL MINNE AV SPOCK