Bună.
Mă numesc Leslie Knope, lucrez la ministerul parcuri şi recreere.
Îţi pot pune câteva întrebări?
Ai spune despre tine că: "Te simţi bine şi te distrezi."
"Te distrezi moderat şi oarecum te simţi bine."
"Sau nu te distrezi şi nu te simţi bine deloc?"
Bifez că te distrezi mult.
Dnă Knope, e un beţiv blocat în tobogan.
Dle, acesta e un tobogan pentru copii.
- Nu aveţi voie să dormiţi aici. - Ce?
Când le spun oamenilor că lucrez pentru guvern, ei spun:
"Guvernul. Guvernul e naşpa."
"Cozile la RAR sunt prea lungi."
Dar lucrurile s-au schimbat acum.
Oamenii au nevoie de ajutorul nostru.
Şi te simţi bine când e nevoie de tine.
- Poţi ţine braţele lipite de tine? - Stai...
Te-ar ajuta să aluneci mai uşor.
- Noi nu... - Vrei să ieşi pe aici?
Trebuie să ieşi.
- Poţi pleca, te rog? - Ieşi din tobogan?
- Eşti... poţi pleca, te rog? - Haide!
Trezeşte-te. Haide. Ieşi din tobogan.
Ştii, guvernul nu mai e doar un loc al bărbaţilor.
Femeile sunt peste tot. E un moment bun să fii femeie politician.
Hillary Clinton, Sarah Palin, eu, Nancy Pelosi.
Am reuşit!
Îmi place să le spun oamenilor:
"Urcă la bord şi pune-ţi centura, fiindcă călătoria mea va fi lungă.
Şi dacă ai rău de mişcare, pune capul între genunchi
fiindcă Leslie nu opreşte pentru nimeni."
Traducerea: dracuşoru_creţ
Parks and Recreation S01xE01- Pilot
Diseară e următoarea adunare lunară publică pentru comunitate.
Diseară!
- Diseară. - Corect.
Leslie va conduce adunarea.
Şi mai avem nevoie de cineva.
Cine se oferă?
Tom.
Bine.
E grozav cÄƒ vedeÅ£i asta.
Aici roÅ£ile guvernului Ã®ntÃ¢lnesc drumul oamenilor de rÃ¢nd.
Când voi intra pe uşile astea, trebuie să fiu pregătită.
Ca ofiţerul de presă al Casei Albe. Eşti pregătit?
- Da. - Bine.
Începem.
E încuiată.
Bine. Începem.
Vă mulţumesc că aţi venit. Ce mulţime uimitoare.
Eu sunt Leslie Knope.
Sunt directorul adjunct al Ministerului pentru Parcuri şi Recreere,
şi diseară vă voi răspunde la întrebări... Alo?
Avem o întrunire aici.
Are cineva vreo întrebare despre permise?
Deci, dubla a doua.
Sunt Leslie Knope, şi alături de mine e membrul ministerului, Tom Haverford.
Suntem aici să vă răspundem la orice întrebare, aşa că daţi-i drumul.
E o zi grozavă, fiindcă luna trecută m-au dus la puşcărie.
Da. Şeful poliţiei e un mason de rangul al nouălea.
Dar muzica era aşa de tare.
Opriţi desenele graffiti, vă rog.
Nu-mi plac trivialităţile la fel de mult ca şi dumneavoastră.
Nu, mă scot din minţi. Am copii.
Corect. Dar...
Sunt cu băieţelul meu de trei ani, mă plimb prin parc şi cineva spune:
"Auzi... mea..."
Iar celălalt tip, "Să-mi... tu..., cap de... "
Aceşti oameni sunt membri ai comunităţii cărora le pasă unde locuiesc,
aşa că atunci când ţipă la mine aud oameni cărora le pasă mult.
Am ceva de spus despre Laura Linney.
Mulţumesc mult, Barry. Mereu e plăcut să te avem aici.
- Mai vrea cineva să contribuie? - Bună.
Bună. Sunt Ann Perkins.
Sunt asistentă medicală, şi sincer, nu prea îmi pasă de politică,
dar sunt aici să vorbim despre terenul abandonat de pe strada Sullivan.
Excelent. Sună a fi o idee minunată. Spuneţi-ne despre asta.
Ba nu, e o problemă. Aproape mi-a omorât prietenul.
Da.
E un teren lângă casa mea,
şi un dezvoltator a săpat un subsol pentru o clădire,
şi apoi a dat faliment, aşa că a rămas groapa asta uriaşă,
şi e acolo de aproape un an.
Douăsprezece luni, da. Continuă.
Da, şi prietenul meu, care e muzician, de fapt, eu îl întreţin,
în fine, a căzut în ea şi şi-a rupt ambele picioare.
Ann, permite-mi să-ţi spun ceva.
Deci, prietenul tău a căzut în groapă, da?
Da.
Şi, tipul ăsta, e ceva serios? Locuiţi împreună?
Da.
Sunt sigur că e foarte greu pentru tine.
Tipul ăsta pare că nu-i prea mergea bine şi acum are ambele picioare rupte.
E săbit. Trebuie să ai grijă de el.
Probabil simţi nevoia să mergi mai departe.
Să devii mai aventuroasă sexual, să...
Te dai la mine?
Doamne, nu. Nu mă dau la tine. Sunt însurat.
Sunt doar o persoană deschisă, şi îmi place să relaţionez cu lumea.
Sunt relaxat în preajma femeilor, a femeilor atractive.
Am petrecut mult timp cu ele. Şi eu... Nu ştiu.
Simt că ocupăm prea mult din timpul adunării.
Poate putem face schimb de numere de telefon.
Ştii tu, poate să plecăm într-un weekend şi să discutăm despre asta.
- Uite... - Mi-ar plăcea asta.
Ideea e că încerc să rezolv chestia asta de luni de zile,
şi nimeni n-a făcut nimic, şi e urât, şi periculos,
şi e proprietatea guvernului,
Şi trebuie să faceţi ceva.
Bine.
- Voi face ceva în privinţa asta. - Sigur?
Da, noi... eu te voi ajuta.
E o promisiune?
E mai mult decât o promisiune. E un jurământ.
Vă jur tuturor că voi ajuta, şi voi merge acolo mâine,
şi vom umple acea groapă,
şi după ce vom face asta, vom construi un parc acolo.
Bine.
Lucrez pentru Ministerul Parcurilor şase ani,
şi am făcut multe lucruri de care sunt mândră.
De curând, am condus o campanie pentru a dezinfecta gropile cu nisip
după problema aceea cu pisicile.
Dar groapa asta,
şansa de a construi un parc nou de la zero,
ar putea fi realizarea carierei mele.
Nu, sună minunat.
Problema e că, orice depăşeşte 25$ trebuie să anunţ,
aşa că mai bine o sunaţi pe soţia mea şi îi daţi ei costumele,
şi apoi dacă nu îi vin, poate mi le va da mie.
'Neaţa.
În regulă, dle primar. Sună minunat.
Ne întâlnim sâmbătă pentru partida de frisbee.
Pa.
Leslie, bună.
Vorbeai cu primarul?
Da, tocmai lămuream nişte chestii.
Lucrez foarte bine cu Tom. Suntem amândoi minoritari.
Eu sunt femeie, el e... cred că e libian.
Sunt din Bennettsville, Carolina de Sud.
Sunt ceea ce aţi putea numi, un ţărănoi.
Bine, întrebare capcană. Cum facem parcul ăsta?
Să mergem direct la consiliul local şi să le cerem lor banii.
Nu, parcurile nu sunt o prioritate.
Am nevoie de mai multă putere de foc. Am nevoie de arme mai mari.
Ştii ce trebuie să fac? Să formez un comitet. Nu?
- Ar putea merge. - Da, fiindcă comitetele au putere,
ele pot rezolva lucruri.
Comitetele sunt sângele sistemului nostru democratic.
E foarte bine. Notează asta.
Da.
Din când în când, când spun o frază convingătoare,
Îl pun pe Tom s-o noteze.
Le strănge pentru biografia mea.
Ăsta e citatul lui Leslie de miercuri.
Bine, citeşte-mi ce am spus.
"Comitetele ne pătează democraţia cu sânge."
Suna mai bine când am spus-o eu.
E bună, totuşi.
Bine, am o idee. Ce ar fi să-l cooptăm pe Mark?
- Care Mark? - Care Mark?
Mark Brendanawicz. Care Mark?
Dacă vrei să rezolvi ceva în oraşul ăsta, îl chemi pe Mark Brendanawicz
fiindcă, ştiţi voi, e un arhitect urban, dar e mai mult de atât.
E un om care repară. Repară chestii.
E un tip deştept şi capabil.
El... Ştie unde sunt secretele îngropate.
Ce mai faci, Brendanawicz? Polonez nebun ce eşti.
Primăria e ca un vestiar, şi trebuie să intri acolo,
şi să loveşti lumea cu prosopul,
trebuie să le arăţi cine e şeful, şi dacă nu poţi,
Ştii... Atunci nu poţi.
Trebuie să pleci din vestiar.
Să trecem la subiect.
Ştiu că nu prea ai timp
şi vreau să-ţi mulţumesc că te-ai întâlnit azi cu mine.
Lucrez chiar acolo.
Mulţumesc că ţi-ai făcut timp.
N-am făcut nimic.
Ştii parcela asta despre care vorbesc, da?
Da, parcela 48.
Un dezvoltator imobiliar. A săpat un subsol, şi apoi a dat faliment.
L-am verificat acum o lună. E destul de scârbos.
Ce ai zice dacă ţi-aş spune
că mă gândeam să-l transform într-un parc?
Un parc? Bine.
Când mă gândesc la partea de logistică,
obstacolele peste care va trebui să treci,
Aş spune, e plauzibil? Nu, nu e, ştii tu.
Dar, e posibil?
Nu. Nu e posibil.
Aş renunţa la asta.
Poftim? De ce?
De ce? Nu ştiu. Sunt un milion de motive.
Asociaţia proprietarilor, ţăcăniţi antiguvernamentali,
birocraţii, kilometri de hârţogăraie...
Serios? Parcă mi-ai spune s-o fac.
E imposibil să reuşeşti.
Pot să o fac. Am nevoie doar de puţin ajutor.
Îmi poţi face o favoare, de dragul vremurilor trecute?
Mark şi cu mine... e complicat.
Când lucrezi împreună cu cineva şi aveţi interese comune
şi aveţi o viziune similară,
şi aveţi aceleaşi pasiuni, se pot întâmpla unele lucruri.
Ne-am culcat împreună.
Leslie? Nu.
Doamne. Ştii ceva?
Am făcut-o, gen, acum cinci ani. Am cam...
Nu, dar da. Da, am făcut-o.
Dragă, poţi face curat în preajma ta?
Fiindcă trebuie să ajungă.
Poţi... Mersi.
Dna aia cu parcurile vine, şi vom merge să ne uităm la groapă.
Cred că e doar ceva publicitar pentru ea
Nu cred că cuiva din guvern chiar îi pasă de...
Dragă, vrei să faci asta în altă parte?
Încerc să mă uit la televizor.
Vorbesc despre groapa în care ai căzut.
Asta e casa dnei Perkins.
Soneria!
Da, am auzit.
Soneria!
Am auzit. Răspund acum.
- Am venit. - Bună!
- Uită-te la asta. - Siguranţa.
Îl ţii minte pe Tom de aseară.
- Bună, Ann, ce mai faci? - Da, bună. Sigur că-l ţin minte.
Iar ea e internul nostru, April.
Va documenta expediţia noastră.
- Bună, April. - Bună.
Îţi place?
Da, foarte mult.
Mă duc să iau repede telefonul.
El trebuie să fie eroul nostru.
Omul care a făcut înconjuru' lumii.
Cum te simţi, fiule?
Binişor.
Eu sunt Leslie Knope.
Şi guvernul statului Pawnee vrea să ştii că vom face tot ce putem să te ajutăm.
Îmi poţi da băţul pentru scărpinat?
Desigur.
Deci, Andy a sărit gardul ăsta.
Traversa pe aici să ajungă acasă, şi apoi a căzut chiar acolo.
Dumnezeule. Cum de am lăsat asta să se întâmple?
Să visăm puţin împreună, Ann.
Nu merită cartierul ăsta un parc clasa întâi?
Imaginează-ţi un loc de joacă nou-nouţ, cu un loc de căţărat şi leagăne,
piscină, teren de tenis, teren de volei, de racquetball,
teren de baschet, un teren oficial de fotbal.
Putem construi un amfiteatru aici şi să avem Shakespeare în parc.
Nu-i o groapă chiar atât de mare.
Putem face câteva din lucrurile astea.
Va fi nevoie de puţin mai multă muncă. Dar de ce să nu încercăm?
Cred că ar fi minunat.
Şi eu la fel.
Intru.
- De ce? - Nu-ţi face griji. Am casca pe cap.
- Observ, dar... - Da.
- April, documentează asta. - Ce anume?
Cheia unei misiuni de recunoaştere e să ştii unde să cauţi, înţelegi?
Ca atunci când George Bush a zburat peste New Orleans
sau când Richard Nixon a mers în China să vadă ce mai fac chinezii. Nu!
Leslie, eşti bine?
Leslie! Stai aşa, April va face nişte poze pentru site.
Poţi să nu mişti?
Nu te mai mişca atât.
Bine, strânge-mi degetele. Bun.
- Doare rău? - Nu.
Sunt bine.
Nu e adevărat.
Bine că purtăm casca aia.
Dar a... căzut.
După ce am dat cu capul de fierul ăla.
Nu-mi vine să cred că ai căzut şi tu. E nemaipomenit.
Nu e nemaipomenit, Andy.
Măcar şeful meu mă va asculta acum că mi-am rupt clavicula.
- Nu e ruptă. - Ba da.
Ai vreun suport din ăla pentru gât?
Sincer, eşti bine.
Sincer, am clavicula ruptă.
Dragă, dacă te duci la bucătărie, poţi să-mi faci repejor nişte clătite?
Sigur.
Faci clătite?
- Mulţumesc. - Sigur.
Nu ştiu, e puţin prostuţă, dar e drăguţă.
Ron, te rog.
Nu. Nici gând.
Hai, Ron. Am fost un soldat loial.
Dă-mi şansa. Dă-mi parcela 48.
Ai o pernă pentru voiaj la gât?
Ron, nu ştiu cum să-ţi explic asta.
Când eşti jos în groapă... Ai fost în groapă?
Nu, încă n-am coborât acolo.
Eu am fost.
Când ai căzut.
Când am vizitat fundul gropii într-o misiune de recunoaştere.
Şi când eşti acolo jos, ai nişte revelaţii despre ce înseamnă.
Şi să-ţi spun ceva, Ron.
Înseamnă că vreau subcomitetul ăsta.
Am fost clar despre asta în preajma biroului.
Nu vreau ca Ministerul ăsta al parcurilor să construiască vreun parc
pentru că nu cred în guvern.
Cred că tot guvernul e o risipă a banilor contribuabililor.
Visul meu e să privatizez sistemul parcurilor
şi condus doar pentru profit de către corporaţii.
Ca "Chuck E. Cheese".
Au un model de afaceri ireproşabil.
Aş prefera să lucrez pentru "Chuck E. Cheese".
Cu siguranţă mă voi mai gândi la asta.
Îmi place cum sună "cu siguranţă".
Voi pleca până nu te răzgândeşti.
Dl Swanson, presupun. Parcela 48. Idei? Da? Nu? Eu? Parcul? Să-mi dai parcul?
Mă mai gândesc la asta.
E de nepotolit.
E ca un căţeluş cu o jucărie de ros.
În regulă, băieţi. O să-l întreb.
Toată lumea vrea să ştie care e decizia ta.
Vorbesc cu cineva la telefon despre parc.
Ştii, nici nu cred că îl vreau.
Măiculiţă, încă mă mai doare clavicula.
Asta e o poză bună.
- Ştiu. - E super.
Cred că plângea. Uită-te la asta.
- Salutare, copii. - Şi asta e bună.
- Bună. - Brendanawicz.
Trebuie să vezi astea.
Leslie ne-a dus la groapa din parcela 48, şi a căzut în ea.
- Şi avem nişte poze super. - Una.
- Se simte bine? - Da, e bine.
Asta e clasică.
E cea mai reuşită.
Poza cu chiloţeii la vedere. Super.
Omule. Dă-mi poza înapoi. Ce se întâmplă?
Nu-ţi face griji. Pot să printez mai multe.
Leslie e unică.
Munca la guvern te poate doborî.
Aş spune că mi-am pierdut speranţele pentru guvern cam în două luni.
Leslie şi-a păstrat speranţele timp de şase ani de zile.
Am câteva reguli despre cum să rezişti şi să prosperi muncind la guvern,
şi cred că sunt pe cale să încalc una din acele reguli.
Vreau să-i dai parcela 48 lui Leslie ca să încerce să construiască un parc.
De ce aş face asta?
Îmi eşti dator, ţii minte?
Şi vrei să te ajut pentru asta?
Da.
Deci, a fost construită în 1935. E numită Clădirea Coloniştilor.
şi o mică informaţie,
e una din primele clădiri din America care a avut încuietori.
Da. E mândria noastră.
E unul din tablourile noastre cele mai bune.
Descrie faimoasa lupta de la Conega Creek.
Avem multe vizite de la copii,
aşa că foarte des trebuie să acoperim părţile mai macabre cu un afiş.
E înspăimântător.
Da.
Deci, ce vrei să vezi? RAR-ul? Protecţia animalelor?
- Sau putem... - Leslie!
Am reuşit. Ron ne-a aprobat comitetul.
- Dumnezeule. - E minunat!
- E fantastic. - E aşa emoţionant!
E foarte important.
Abia am 34 de ani, şi deja am un subcomitet pentru Ministerul Parcurilor.
Sunt ca un avion cu reacţie.
- Leslie. Tocmai am auzit veştile. - Bună.
- Nu e minunat? - Felicitări.
Mulţumesc. Sunt aşa emoţionată. E emoţionant, nu?
- Da. - Da.
Ar trebui să fac o conferinţă de presă, său...
- Da. Absolut. - Eu aş...
Câteodată avem nişte mici adunări, şi Leslie se face praf.
Odată am convins-o să încerce să trimită cuiva prin fax un sandviş.
Odată s-a sărutat cu băiatul care livrează apă.
De Halloween, s-a îmbrăcat ca Batman.
Nu ca Batgirl. Batman.
Şi am convins-o să oprească o infracţiune care se petrecea afară.
E lucrul meu preferat pe lume.
Ştii ce? America e super.
E plină de speranţă şi orăşele şi oraşe mari şi oameni adevăraţi
şi băuturi delicioase şi tipi arătoşi.
Nu ştii niciodată când se va ivi o şansă.
- Da. - Trebuie să fii pregătită pentru ea.
- Da. - Eşti emoţionată?
Absolut. Sunt în flăcări.
- Da! - Sunt în flăcări.
Ştii se zice parcă că democraţia
funcţionează doar când oamenii se implică? Eu mă implic.
Deci voi face un jurământ acum
că voi face tot ce pot să umplu groapa asta.
Chiar dacă durează două luni.
Am creat biroul ăsta ca un simbol al părerii mele despre guvern.
Puşca asta scurtă aparţinea unui contrabandist local.
Oamenii care vin aici să-mi ceară ceva trebuie să se uite pe gaura pustii.
Aveţi permis pentru asta?
Ăsta e terenul meu de baschet.
Nu vreau să văd vreun dribling. Sau vreun fault.
Bobby Knight!
Traducerea: dracuşoru_creţ