- - Addic7ed.com - -
NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
Katsokaa taivasta.
Viehättävän vaaleanpunainen. Kuin raaka kinkku.
Vai raaka kinkku.
Te sitä osaatte sanailla, senora Andante. Hauskoja ilmaisuja.
Totta, Miguela.
Päihitit varkaat pelkällä sanan säilällä,
joten vanhassa talossasi asuva hirviökin kukistuu leikiten.
Aivan! Suollat vähän riimejä,
ja viemme Sielujen kruunusta kertovan kirjan, kun hirviö on pökerryksissä.
Olemme kuin...
Kirjastonhoitajasotureita.
Kirjotureita!
Jäitä hattuun.
Kannibaalijätti ei kaadu pelkällä riimittelyllä.
Kerron teille tarinan.
Sattuipa kerran niin, että myin kotini kauhealle kannibaalijätille.
Loppu.
-Eipä ollut kummoinen tarina. -En ole kummoinen kirjailija.
Muistatko mitään, minkä avulla voitamme hänet ja saamme kirjan?
Hänen nimensä on Rainer.
Hän on inhottava jätti, mutta haluaisi olla hieno aristokraatti.
Siksi hän ylipäätään osti taloni.
Hän siis pitää hienoista asioista?
Minäkin pidän.
Katsokaa nyt vaikka saappaitani.
Hetkinen! Sain ajatuksen.
Voitamme jätin, koska hän pitää hienoista asioista. Tulkaa.
Tekeekö hän aina noin? Julistaa saaneensa ajatuksen ja juoksee pois?
Jatkuvasti.
Onko tämä kaupunki aina ollut näin karmiva?
Kiinteistöjen arvo laskee, kun lähistöllä majailee kannibaalijätti.
Kun itse asuin täällä, Kalmonkulma oli paikoista parhain.
Oikein avomielinen yhteisö.
Siinä se on! Entinen taloni.
Onko suunnitelma kaikille selvä?
Esitän hienoa prinssiä, joka matkustaa hovinsa kanssa.
Miguela on palvelijatar, ja Dulcinea on prinsessa.
Rainer vaikuttuu hienoudestamme -
eikä voi muuta kuin pyytää meitä peremmälle.
Tämä tuntuu valehtelulta. Sopiiko se sinulle?
Eihän kirjailija muuta teekään kuin valehtelee.
Ja huomauttelee huonosta kieliopista.
Valehtelu on sinusta kurjaa, mutta jos haluamme pelastaa San Lorenzon,
tarvitsemme kirjan, mistä Miguela varasti Sielujen kruunun tiedot.
Kirjan, josta varastin Sielujen kruunun tiedot.
Kirjailijat...
Kirjailijat.
Toivottavasti tämä toimii.
Uli? Mitä sinä täällä teet?
Olin huolissani teistä. Niinpä jäljitin teidät tänne, jotta...
Kuuntele tarkkaan. Olen...
Seis, jätti!
Etkö huomaa, että seurassasi on kuninkaallisia?
Onko?
Ai niin.
Kas noin.
Sillä lailla.
Ja ketkäköhän mahtanevat kynnykselläni seisoa?
Olkaa hyvät ja ilmoittakaa nimenne ja asianne.
Arvon jätti, ilmoitan ilolla, että prinssi on saapunut.
Niinpä onkin!
Tunnistan hänet hienosta valtikasta.
Teidän korkeutenne.
Olen Rainer.
Elikkä siis herttua, ei kun kreivi, ei kun paroni Rainer.
Polvistun hyvin hoidettujen sorkkienne eteen.
En minä ole prinssi.
Prinssiäkin ylhäisempi on vain nöyrä prinssi.
Parahin jätti, ei hän ollut nöyrä. Hän ei ole prinssi, vaan...
Aateliton!
Väitätkö, etten tunnista prinssiä sellaisen nähdessäni?
Mutta minä...
En pidä siitä, että minua korjataan.
Silloin tekee mieli syödä joku.
Ja, minähän se. Prinssi Uli.
Und nämä tässä ovat mein prinsessani, mein hovinaiseni -
und kurja miespalvelijani, Tollokissa.
Kiillotahan mein sorkkani, etteivät ne likaa tätä viehättävää kotia.
Kiillota mein sorkkani.
Täytyy sanoa, teidän korkeutenne,
ettei yksikään prinssi ole ennen kutsunut kotiani viehättäväksi.
Eikä kyllä miksikään muuksikaan.
Tulkaa. Näytän teille paikkoja.
Täydestä menee.
On ratkiriemukasta huijata höpsöä jättiä, ja?
Kehtaatkin katsoa minua silmiin, Tollokissa.
Otat katsekontaktin kanssani ainoastaan kun käsken.
Tulehan, Tollokissa.
En pidä tästä.
Melkoinen lukaali, arvon jätti.
Totta tosiaan.
Tässä hienossa huoneessa säilytän koukeropapereitani.
Koukeropapereita?
Niin, näitä.
Ne ovat täynnä papereita, joissa on tuollaisia pikku koukeroita.
Melko hupaisaa, eikö?
Käytän niitä lähinnä kylpyhuonepaperina.
Oi suuri ja ylhäinen Rainer,
haittaisiko, jos hovinaiseni ott...
Ihailisi koukeropapereitasi?
Se olisi kunnia, arvon prinsessa.
Hetkinen nyt. Olemmeko tavanneet?
Emme varmastikaan.
Suokaa anteeksi, arvon neito.
Kaikki muut kuin jätit näyttävät minusta samanlaisilta.
-Etsitään kirja... -Ja lähdetään.
Tässä on sangen komea antiikkituoli,
jonka siirrän sivuun,
jotta voitte astua tänne -
ja tutkia itämaisten mattojen kokoelmaani.
Olen viettänyt paljon aikaa itämailla lohikäärmeitä surmaten. Itse asiassa...
Hetkinen nyt! Surmasiko palvelija lohikäärmeitä?
Kuulostaa enemmän prinssin puuhilta.
Ja, totta kai.
Minä, prinssi Uli, hoidin surmaamisen.
Tollokissa vain siivosi siitä aiheutuneen sotkun.
Odotahan nyt...
Ruoja!
Kuinka kehtaat väittää vastaan isännällesi?
Ja, ruoja. Aivan niin. Kuinka kehtaat?
En sietäisi moista röyhkeyttä palvelijalta, teidän korkeutenne.
Itsellänikin oli joskus palvelijoita. Kun joku käyttäytyi huonosti, söin hänet.
Söin oikein kunnolla.
Tekö siis söitte palvelijanne?
Niin, majesteetti. Minulla on tapana syödä jokainen, joka saa minut tuohtumaan.
Voi tokkiinsa. Taitaa olla illallisaika.
Nälkä!
Ihana illallinen!
Hyvin menee, ja?
Seuraa minua pöytään, Tollokissa.
Tarjoilua tarvitaan.
Minua ei ole kuunaan loukattu näin.
Olen sankari, enkä mitätön palvelija.
Etsitään vain se kirja, jotta pääsemme täältä valehtelemasta.
Näin meidän kesken, en ole hyvä valehtelija.
Niin. Kirja on tärkein. Ei se, saanko olla prinssi, vaikka pitäisi,
koska olen sankari, ei Uli. Miksi se haittaisi?
Kirja.
Tervetuloa ruokasaliini.
Muistuttaa kovasti kirjastoa.
Tiedän.
Kartanon jokainen huone on identtinen.
Oikein hienoa, eikö?
Minä ensin!
Tai siis...
Naiset ensin, totta kai.
Illallinen näyttää herkulliselta, herr Rainer.
Aivan, parahin prinssi. Tarjolla on jauhelihapiirakkaa.
Löysitkö kirjaa?
Löysin paljonkin kirjoja. Kaikki vanhat suosikkini.
Entä sitä, jossa kerrotaan Sielujen kruunusta?
Mitä? Ai niin, sitä. En löytänyt.
Pidä kiirettä. En kestä tätä valehtelua.
Voitteko hyvin, arvon prinsessa?
Voin.
Vähän tukkoisuutta nenässä vain.
No, herr Rainer,
kuinka tuollaisella hurmaavalla und komealla aristokraatilla -
ei ole vaimoa?
Pitäisikö aristokraatilla olla sellainen?
Kyllähän minulla sattumalta on vaimo.
Käväisen sanomassa hänelle, että tulee tervehtimään.
Juoni etenee mainiosti, herr Kisu.
Typerä jätti nielee kaikki pajunköytemme.
Minä varoitan. Jos et nyt...
Tervehdys.
Olen nyt vaimoni.
Mukava tavata teidät kaikki ensimmäistä kertaa.
Minun pitää nyt lähteä.
Se oli vaimoni! Kuka väittää, ettei ollut? Syön hänet!
Maistuisiko vanukas?
Tulipa melkein tehtyä etikettivirhe.
Olisipa ollut huonotapaista.
Niin olisi.
Kuinka hulvatonta, herr Rainer.
Syö sinä nyt minun likainen lautasliinani, Tollokissa.
Se on yhtä sottainen kuin sinä.
Joskus Tollokissaa pitää loukata,
jotta hän ymmärtää työtehtävänsä täysin.
Syö lautasliina.
Syö se!
Kukaan ei pakota Saapasjalkakissaa syömään likaista lautasliinaa!
Jätti.
Olemme huijanneet sinua.
Minä en ole palvelija, eikä hän ole prinssi!
Mitä sanoit?
Hyvä esitys, te kaksi.
Piditte pikkuisen teatterinäytöksen.
Saitte minut uskomaan, että te olitte palvelija ja sinä prinssi.
Todellisuudessa sinä olit palvelija ja te prinssi.
Tiesittekö tästä, prinsessa?
Olette valehdelleet koko tämän ajan.
Mutta niinhän prinsessat tekevät.
Hienosti näytelty, kaikki.
Mutta pysykää te nyt oikeissa rooleissanne.
Jos hämmennyn liikaa,
minun tekee mieli syödä lähimpänä oleva henkilö.
No niin. Kävisikö iltakävely?
Kuten näette, minulla on paljon hienoja esineitä.
Tuolla on kattokruunu.
Tuolla paljon koukeropapereita.
Herr Kisu.
Olen tullut siihen tulokseen,
että manipuloit minua prinssin roolisi avulla.
Aivan kuten sinä teit minulle prinssinä.
Näytän, miten käy, kun suututtaa Ulin, mein ystäväni.
Sittenpähän nähdään, kuka on Tollokissa.
Minä tietenkin. Minähän tässä olen kissa!
Tulit juuri ajoissa, Dulcinea.
Leidi Hevonkaula on alkanut epäillä, ettei hänen miehensä ole mitä väittää.
Etkö ole löytänyt Sielujen kruunun kirjaa?
En oikeastaan ole edes etsinyt. Se on hankalaa. Kaikki suosikkini ovat täällä.
Haluan vain ahmia jokai...
Mikä sinua vaivaa?
Tunnen valheiden ryömivän päälläni.
Huudan jos emme pääse täältä pian.
Kas, kas, kas...
Mitäs täällä puuhataan?
Minusta alkaa tuntua, ettei kaikki ole kohdallaan.
Joudun ehkä syömään jonkun.
Tai useamman jonkun!
Herra Rainer, minun on kerrottava totuus...
On majesteetin päivittäisen kasvohieronnan aika.
Hänen pitää näyttää nuorelta ja rypyttömältä.
Mitä?
Se toimii. Katso vaikka itse.
Löytyi kirja tai ei, en aio joutua tänään jätin syömäksi, kiitos vain.
Kuulehan, Kirnupiimä.
Johtuuko se minusta, vai käyttäytyvätkö nuo kaksi epäilyttävästi?
-Se oli julmaa. -Itse aloitit.
-Hampaani ovat herkät. -Ei syy ole minun.
Kelpaisiko iltaviihdyke, senor Rainer?
Voin käskeä palvelijani kuristaa itseään.
Minulla on parempi idea, teidän korkeutenne.
Näettekö? Minä olen todellinen prinssi,
sillä kuka muu kuin siniverinen aatelinen pystyisi jodlaamaan näin hyvin?
Tosiaan.
Sitä en ajatellutkaan.
Te siis olette prinssi.
Ei! Osaan minäkin jodlata.
Hyvä on, en osaa.
Et tietenkään, Tollokissa.
Et ole hyvä missään.
Paitsi tietenkin kuulussa saapasnukke-esityksessäsi.
Käytän saappaitani vain tyylikkäältä näyttämiseen.
Minä olen todellinen prinssi. Ei tämä petollinen sika.
Todistan sen klassisella aateluuskokeella.
Seison päälläni.
Tosiaan.
Tuo on riittävän vakuuttavaa.
-Yritä panna aatelimmaksi. -Niin panenkin.
Mit harjoitellulla barokkitanssilla.
Osaisiko muu kuin oikea hallitsija valssata und laskea samalla?
Hyvä huomio, mutta...
Tässä todellinen aateluuskoe.
Katsokaa, kun pidätän hengitystäni puoli minuuttia!
Riittää!
Sanonpahan vain, ettei kumpikaan teistä näytä prinssiltä!
Toinen meistä on ehdottomasti prinssi.
Ja. Kumman sitten haluatkin olevan.
Olen nyt hyvin hämmentynyt!
Ja kun minä hämmennyn...
...minä syön jonkun!
Pelastit minut, herr Kisu.
Totta kai. Kostonhimoinen ystävä on silti ystävä.
Vai tapella sinä haluat, Tollokissa.
Käry kävi, ystävät!
Valheemme paljastui.
Luojan kiitos!
Minä pidättelen häntä.
Etsikää te äkkiä se kirja!
Olet mitä pelottavin vastustaja.
Toivottavasti olet viimeinen jätti, jonka ikinä tapaan.
SIELUJEN KRUUNUN KUVITETTU HISTORIA
Löysin sen.
Onko tämä oikea?
Jo vain.
"Se, mikä Sielujen kruununa tunnetaan,
on kytköksistä oudoimpien kautta liitoksissa toteemiin -
mahtavimpaan, jonka tuntevat..."
Kuinka sinä tuon teet?
Katsot niitä koukeroita ja sanot asioita suullasi.
Sitä sanotaan lukemiseksi. Etkö tiedä, mitä lukeminen on?
Olen kuullut siitä.
Nämä kirjat ovat täynnä tarinoita ja tietoa.
Halpaa romantiikkaa ja jopa etikettiä.
Etikettiä?
Voivatko nämä kirjat opettaa, kuinka olla hieno aristokraatti?
Tämä varmaan voisi.
Kuinka olla hieno aristokraatti, kirjoittanut A. Ristokraatti.
Voisitko opettaa, kuinka koukeroista saa sanoja?
-Ai miten luetaan? -Niin.
Voisin, jos et syö ystäviäni ja annat heidän ottaa yhden kirjan.
Sovittu!
Sovittu, totta vie!
Luetaan tämä!
Lukemisen ensimmäinen sääntö on, ettei kirjaa revitä.
Kirjaa ei revitä.
On tämä lukeminen aika hankalaa hommaa.
En malta odottaa, että pääsen vanhojen kirjojeni pariin.
Paitsi yhden.
Hyvästi. Turvallista matkaa ja sen sellaista.
Heippa, Miguela. Lupaathan kirjoittaa joka päivä?
No en varmasti!
Olipa mukavaa väkeä.
Harmi, ettet ehtinyt tutustua heihin paremmin.
- - Addic7ed.com - -
Käännös: Jussi Räsänen