A cumpărat nişte pământ şi a cumpărat o soţie.
Nootka a fost al tribului mamei mele.
Această mică bucată de pământ va fi incredibil de valoroasă pentru America.
Vinde acest pământ pentru un preţ rezonabil.
Nootka Sound nu e de vânzare.
Am ceva de mare valoare pentru naţiunea ta,
ceva pentru care britanicii încearcă să mă omoare.
Au adus la Londra pe cineva să mă omoare,
şi am nevoie de ochii şi urechile tale de aici încolo.
Obişnuiai să-ţi tragi fusta
şi să pleci ca şi când nimic nu s-a întâmplat.
Şi ce anume îţi datorează tata?
Tot ce datorează un bărbat soţiei.
Aceasta văduvă va moşteni de una singură Nootka
în eventualitatea morţii lui Delaney...
un eveniment care poate fi iminent.
Taboo Ep. 3.
Acolo, un trup.
Caută în buzunare.
E un bărbat.
Peştii i-au mâncat inima.
Poate că peştii, poate că nu ei.
Dintele de argint este al meu.
Cine are o lamă pentru scobit?
Calmează-te, D-le Delaney.
Eşti pe mâini bune. Demonul tău te-a salvat.
Am pus să fi urmărit.
Agentul meu a spus că văzut nişte fapte de neexplicat.
A trebuit să-i dau liber restul zilei.
Omul tău e în rău.
Britanicii te vor mort.
Dar noi te vrem viu. E ceva, nu?
Înduri durerea ca o piatră.
E ceva ce ai învăţat în Africa, poate?
Cât mai durează?
Am transmis numele tău prietenului nostru.
A spus ceva despre o bucată de pământ la Pacific.
A mai spus că te vei făli prin oraş cu pălăria în mâna
ca un păun în călduri.
Bine, se pare că nu te făleşti acum.
Trebuie să vorbesc cu însuşi Carlsbad.
Vreau să-i ducă un mesaj lui Thomas Jefferson
şi Preşedintelui Statelor Unite ale Americii.
În Ponta Delgada, Colonnade mi-a spus
că îmi poate găsi un emisar pentru Thomas Jefferson.
Aşa că spune-mi ce vrei să-i spui lui Carlsbad,
şi te voi coase ca să poţi pleca de aici.
Nu?
Interesant cuţit au folosit să te tranşeze.
E chinezesc, ce crezi?
Sau malaiezian?
Când vi aici cu bucăţi de carne de om printre dinţi...
avem un fel de pact secret.
Eu te cos şi tu îmi dai informaţia.
Spune-mi ce vrei în schimbul Nootka.
Care e preţul tău?
Nu am un preţ.
Şi ce vrei atunci?
Ceai.
- Ceai? - Spune-i lui Carlsbad că vreau ceai.
Carlsbad a spus, "Să ştii,
Delaney poate fi destul de nebun să ne cucerească
Regele, Compania şi cele 15 state libere."
Poate că ea avea dreptate.
Bine, spune-i lui Carlsbad...
din partea mea...
că voi ceda suveranitatea asupra Nootka Sound oricărei naţiuni
îmi oferă monopolul...
asupra comerţului de blănuri pentru ceai
din Fort George până la Canton.
Un monopol.
Asta vreau.
Tot ceaiul din China.
Trebuia să spui aşa de la început.
Te-aş fi scutit de multă durere.
Iar tu ai spus ...
"ea"...
nu-i aşa, când ai vorbit de Carlsbad?
Acum ştiu că mă uit după o femeie.
Fructe otrăvite, ghiulele.
Şi va scuipa foc, asta se va abate asupra Lacului Ontario
şi va împrăştia pupici de-a lungul graniţei temporare
până vor învăţa să toasteze încă o dată în cinstea Regelui.
- Înălţimea Ta. - Coop.
Înălţimea Ta, am informaţii de la East India Company.
Nu, nu, nu, nu.
Sunt într-o dispoziţie prea bună să discut despre East India.
James Delaney, un individ oarecare,
a moştenit recent un petic de pământ,
Nootka Sound.
Acum, acest pământ oferă în mod natural
o rută directă de comerţ cu China.
Dacă doriţi să vă uitaţi mai cu atenţie,
veţi vedea că peticul de pământ în discuţie
se întinde în continuarea graniţei disputate cu americanii.
Nu, nu, nu, Lucrarea Domnului. Dumnezeule.
Dacă pământul se întinde la graniţă, este o chestiune pentru Coroană.
O chestiune de război.
- Şi cine e acest om? Este loial? - Păi, credem că nu.
Un republican?
Un aventurier cu o reputaţie foarte proastă.
Zvonuri despre nebunii, sălbăticii,
furturi şi chiar mai rele.
Atunci, D-le Coop...
înţeleg că este un om cu care vei reuşi să te înţelegi.
Ai dormit în coteţ?
Ne trebuie un tâmplar.
Da, uşile se umflă în iarnă.
Le dăm la rindea şi vor fi mai uşoare vara.
Dumnezeule...
Avem treabă la rău, tu şi cu mine,
dar mai întâi trebuie să mă ocup de rană.
- Dă-mi nişte brandy şi feșe. - Cine a făcut asta?
Un malaiezian cu un cuţit şi pe urmă un american cu un ac.
Brandy şi feșe, omule.
- Vor încerca iar. - Cine, pentru Dumnezeu?
Deci, când vine tâmplarul,
spune-i că vreau toate geamurile întărite
şi biroul de la râu, vreau şi acolo la fel.
Deci... suntem asediaţi.
Presupun că pot folosi acelaşi tâmplar
pe care l-a folosit şi tatăl tău când a întărit ferestrele
şi când era sub asediu
şi poate pune balamalele în aceleaşi găuri vechi.
Iar tu vei sta acolo cu arma în poală.
Şi când vei sta acolo cu acelaşi rânjet pe faţă,
îţi voi pune aceeaşi întrebare
şi anume: pentru ce îţi rişti viaţa?
Poţi să mă slăbeşti cu astea ca să putem pleca?
Ridică-te. Haide.
Sus. Sus!
Bill, ce faci?
- Poftim, prinde asta. - Da, şefu.
Nu mai e niciun motiv să nu râdem acum că suntem parteneri.
N-am spus niciodată că eşti partenerul meu.
Umblă vorba prin oraş
că ai tăiat un asasin şi că i-ai mâncat măruntaiele.
Mi-ai adus armele?
Nu te încrede în şarpe.
10 pistoale.
Aceeaşi putere ca o muschetă doar că îl ţi cu o mână.
Bine. Şi mai bine, şi mai bine.
- În regulă. - Şi dacă nu suntem parteneri, ce suntem?
Păi, eu sunt negustor, tu eşti frunizorul meu
Poţi fi şi transportatorul meu. Nu pot folosi drumurile...
nu pentru moment.
Îl vezi pe gălbejit?
E cumnatul meu.
Spune că cele mai bune de mâncat de la om sunt astea.
Tendoanele.
Mi-ai adus pastramă de vită?
- Porc. - Nu.
Proaspăt de unde ştiu eu.
- Fii atent. - Nu mâncăm porc!
Bine, bine
Ce ţi-a adus el este expirat.
Da, probabil, dar am încredere în el, aşa că plăteşte-l. Mulţumesc.
Tu cine eşti?
French Bill.
- Te simţi bine? - Nu.
Uite, pot sugera Tilbury până te vindeci?
Nu, nu plec din Londra.
- Atticus, vorbeşte tu cu el. - Nu, nu plec din Londra.
- Du-te acasă. Ce-i asta? - O barcă.
- Ştiu că e o barcă. Pluteşte? - Da, da, normal.
- Câţi poate duce? - Pe toţi, unde mergem?
Lincoln's Inn.
Pentru ce?
E un bilet scris de mâna mea în mansardă.
Vreau să-i duci personal Secretarului Majestăţii Sale, Regele.
Personal.
Astăzi, Brace!
- E unul James Delaney, D-le. - Doamne.
E cu nişte oameni, cu nişte arme şi posibil cu un canibal, D-le.
Spune-i că am murit.
Spune că vrea să redactezi un testament.
Dispari.
D-le, am veşti.
Am spus, "Dispari!"
Veşti despre James Delaney, D-le.
Intră.
Dumnezeule!
Haita biciuită şi scuzele lor.
Asasinul trimis să-l omoare pe Delaney este...
mort.
Delaney trăieşte, D-le.
Astea nu sunt veşti, D-le Pettifer. I Ştiam asta încă din zori.
Asta, totuşi, este o veste.
Livrată de mâna lui Thoyt acum o oră.
Citeşte.
"Acesta este testamentul meu, James...
"În eventualitatea morţii mele, toate bunurile şi proprietăţile mele
vor fi moştenite..."
indivizibil şi în eternitate
de către naţiunea suverană a Statelor Unite ale Americii.
Deci, acum ştim că sălbaticul este şi foarte viclean.
Şi când va fi pace şi aceste graniţe vor fi gata,
şi nu va fi cu soldaţii
ci mai repede cu avocaţii...
cu sutele, de ambele părţi.
Şi fiecare nulitate va pretinde
şi va fi citat ca precedent legal.
Şi nu numai că nu mai putem rezolva acest dezastru omorându-l pe Delaney,
dar acum este în interesul nostru să-l ţinem în viaţă pe nenorocit.
Adu 4 ţinte şi o planşă de lemn
şi pe un bărbat pe nume Solomon Coop în acest birou până mâine la prânz.
Poţi face asta?
Până la prânz, D-le Pettifer.
Am făcut ce am putut cu gunoaiele aduse de Atticus,
aşa că nu poţi decât să te aşezi înainte să refuzi.
Şi dacă acel tânăr bolnăvicios de la uşă este aici să te apere
de asasinii de la East India,
să ştii că până la 2:00 a.m. va fi repede distras de către curve.
Bine, nu mai e nevoie să-ţi faci griji pentru East India Company.
Nici pentru Coroană...
nu mai e nevoie.
De aici încolo nu mă mai tem decât de americani
dar am decis că sunt cel mai puțin periculoşi dintre cei 3 adversari,
nu crezi?
Am căutat în fiecare cameră din această casă
mai puţin în pivniţă, aşa că trebuie să cuceresc apa.
Trebuie să cuceresc apa.
Alo?
Winter, ce cauţi aici?
Aici vin uneori să dorm.
Dormi aici
Te-am văzut.
Am văzut ce i-ai făcut malaiezianului.
Şi ca un lup i-ai sfâşiat inima,
şi cum l-ai aruncat în rău.
Pleosc.
Şi cum pluteşte în aval...
direct în braţele lui Winter.
Aşa că l-am tăiat.
Ia-l.
E pentru tine.
Învaţă-mă despre magie.
Vreau şi eu să fiu un lup,
sau o pasăre ca să pot zbura.
Pasărea de pe gâtul tău...
Ştiu ce este...
Sankofa.
Uite, du-te acasă la Helga...
pentru că nu eşti în siguranţă aici.
Ouăle şi cafeaua se răcesc, D-le.
Când a fost ultima dată mama în această cameră?
Când era bolnavă.
Bolnavă?
Pentru asta a fost izolată?
Nu.
Pentru protecţia ei.
Ce e asta?
Acel semn.
Ea l-a făcut?
Ce semn?
În cele câteva ultime zile ale ei a făcut lucruri...
neînţelese de nimeni.
În cele câteva ultime zile,
când nu i-a fost permis să iasă pe stradă,
nici să-şi arate faţa în public,
nici să vorbească engleză,
nici în dialectul ei sălbatic pentru că era nebună.
- James. - Nu.
Explică asta.
Am exact acelaşi semn pe mine...
de când am fost luat prizonier în Africa.
Ce este?
Tu să-mi spui.
Nu prea vorbeşti dar ai răspunsuri.
Ai multe răspunsuri.
Şi îmi vei da aceste răspunsuri.
Este un pământ pierdut.
E pentru gălbejiţi, păgâni...
şi pentru cei condamnaţi la sinucidere.
Dezgroapă Bedlam acum.
Nu va mai rămâne aici pentru mult timp.
D-l Solomon Coop, D-le,
secretarul privat al Majestăţii Sale Regele George.
Mulţumesc, Godfrey.
Dacă nu găsim un interes comun.
Bine, niciuna din cauzele Regelui nu este "comună"
şi în acest moment putem spune că doar "Compania"
cu o anume doză de dezgust pentru poziţia sa de forţă.
Uită de East India.
Spune-i să lase firma deoparte.
Regele nu va face nimic în ce priveşte East India.
Regentul va face ce spui tu.
Chiar îl subestimezi.
L-am subestimat pe Delaney.
Uite aici.
A făcut un testament.
- Ştiai? - Tu ai 104 spioni în Londra...
şi noi avem 202.
pe cine ai în cancelaria lui Thoyt?
Sunt toţi ai mei.
Nu strica surpriaă, Stuart.
Ştiu totul. Mereu să presupui asta.
Atunci şti că avem o problemă
care nu poate fi rezolvată cu o muschetă sau cuţit.
Tu ai o problemă, nu Regele.
Am primit o scrisoare de la Delaney azi dimineaţă.
Cred că îi poţi spune o mişcare de învăluire.
Spune că ar fi fericit să tranzacţioneze poziţia Nootka,
afumătoarea şi fierăria
pentru a fi încorporate în teritoriile Britanice,
dar numai dacă îi dăm monopolul comerţului
cu pieile afumate de vidre...
din Vancouver până la Canton.
Canton?
Curios, cuvântul "ceai" nu apare în scrisoare.
Dar i-ai răspuns să se ducă dracu.
Bine, poate că, înainte să-i scriu lui Delaney,
ar trebui să vorbim despre East India.
Vei permite acestui sălbatic să dicteze politica noastră americană?
Politica noastră americană e simplă...
restituirea tuturor pământurilor luate cu forţa.
La vest de Michigan,
granita va fi stabilită de avocaţi,
şi asta va însemna aproape sigur că Delaney ne va da Vancouver.
Şi, în schimb, vrei să trădezi East India?
Discută cu Regele problema din Bombay şi mai stăm de vorbă.
Pentru mine totul pare extrem de simplu.
Dar realizezi că toată această afacere e despre răzbunare.
Şi de ce urăşte James Delaney East India atât de mult?
Ce naiba i-ai făcut, Stuart?
Mereu să presupui că ştiu.
Atunci trebuie să ştii şi asta.
Delaney va vinde foarte uşor Nootka către americani
dacă îi oferă acelaşi monopol.
Abia acum, vezi, Regele şi Compania
pot găsi un inters comun.
Spionii mei îmi spun că există o văduvă.
Domniţă, îmi pare atât de rău că vă aduc aceste veşti.
Moartea tatălui meu n-a fost sortită ci adusă de un om!
Pititcul francez blestemat l-a împuşcat în cap!
Napoleon!
...care face de râs o naţiune obosită.
Le taie capete... La dracu cu francezii!
La dracu cu Napoleon!
precum hoiturile pe Sena.
Iar pe străzi...
sunt unii care spun că o bestie doar de altă bestie poate fi îmblânzită.
Şi pentru a răzbuna moartea celor buni, ca tatăl meu,
trebuie să ne găsim propriul monstru şi să-l numim Napoleon!
Dumnezeu salvează Regele!
Îmi cer scuze, D-le, spectacolul e aproape gata.
Vreo fată din cor v-a captat atenţia, D-le,
un bănuţ pentru fiecare oră.
Oricare fată mai educată costa jumate de liră.
Sunt şi băieţi în cor, D-le, dacă doriţi.
Nefericiaă doamna al cărei...
ucis cumva de către Napoleon.
- Ce e cu ea? - Se numeşte Lorna Bow.
Da, bine, mă tem că D-ra Bow nu e disponibilă.
Mereu sau diseară?
Mereu, D-le, se spune că e ţâfnoasă, drăcoasă, D-le.
Sunt aici din partea Majestăţii Sale, Regele.
Dă-i asta D-rei Bow
şi numai D-rei Bow...
sub sancţiunea capitală.
Sunt promisă, D-le.
Bunule Dumnezeu.
Sunt promisă, D-le.
Nu te-ai schimbat deloc, Godders.
Trebuie să vorbesc cu tine.
Secretul tău nu va mai rămâne secret mult timp în East India Company.
- Şantaj? - Da.
Dar între prieteni, care e problema?
Uite, tu notezi totul, de la fiecare întâlnire
şi la fel auzi totul, când se ridică mâna?
Vreau acea informaţie.
Te voi plăti pentru asta.
Îţi voi plăti o liră pe lună.
Cum ai aflat de mine?
Pentru că am ochi şi urechi peste tot în oraş,
în multe locuri, şi chiar în cadrul Companiei.
Chiar nu vreau să-ţi fac rău, Godders.
- Dacă sunt prins... - Ce?
Dacă aş fi prins că dau secretele Companiei către Delaney...
Nu vei fi prins pentru că te voi proteja.
Ştii, la seminar, eram îndrăgostit de tine.
Normal că erai.
Desigur.
Şi acolo m-am gândit că eram doar nişte fraţi de arme.
N-am împărţit un pat în dormitorul mare?
A fost tortură.
Rafinată.
Dacă ai încredere în mine...
te voi proteja.
Munca ta începe acum.
Doamne.
Cât de corectă e împărţeala între East India şi Rege?
Sunt cam băut pentru afaceri.
Au găsit un interes comun sau ... nu încă?
Vorbeşte cu mine, pentru Dumnezeu.
Iubita, Soră...
Repar birourile tatălui nostru
şi am înregistrat Delaney Trading Company
prin Lloyds of London şi îmi pregătesc corabia
pentru că va sosi momentul când Compania o să cadă
şi vom putea pleca.
Strâng un grup de servitori loiali,
fără nicio valoare pentru mine
dincolo de scopul comun.
Când am plecat din Anglia, eram doar un băiat.
Acum m-am întors, s-au schimbat multe.
Când ai plecat din Anglia m-am trezit din hipnoză.
M-am trezit şi am realizat adâncimea păcatului nostru.
Am găsit iertare la Dumnezeu şi la soţul meu,
şi nu vreau să iau parte la planurile tale de viitor.
Dar noi suntem viitorul.
Soţul tău e mort deja
şi poţi vedea asta după felul în care te urmează.
Ar trebui să-l laşi să plece, suflet sărman.
Îl chinui.
Ne înconjoară destulă trădare
şi nu trebuie s-o mai adăugăm şi noi.
Sosirea acestei scrisori n-a trecut neobservată.
Soţul meu e dur şi este creştin. Îmi face plăcere.
Merit asta.
Soţul tău e şi prost.
Nu vede ce eşti.
Am navigat în locuri unde nu este considerat păcat.
Obişnuiam să vorbim fără cuvinte în locuri întunecate.
Curiozitatea ta şi foamea pentru orice ce există acolo
nu poate fi înfrântă niciodată de bariere religioase,
asigurarea corăbiilor şi China cea nouă.
Te rog să înţelegi că din acest moment voi arde scrisorile
fără să le citesc.
Atunci te voi vizita în vise, iubirea mea.
Te rog. Sunt sora ta.
Să o lăsăm aşa.
E o femeie aici să te vadă şi jur că singura cale
prin care puteam s-o opresc era să folosesc pistolul de la tine
şi nu cred că mi-ar fi fost jenă să-l folosesc pentru că e nebună
- şi pretinde că e amanta mea. - Amanta ta?
Pretinde că e casa ei.
Corect.
Am angajat cei mai buni avocaţi din Londra.
E avocatul tău?
Avocatul meu m-a asigurat, ca văduvă a lui Horace Delaney,
prin legea pământului, casa asta e prin urmare jumate a mea.
- Este o copie. - Se aprinde.
Lacheul meu vrea să te împuşte în faţă.
Jumate din lacheul tău este al meu.
Deci am ars sfatul său, speculaţia?
Ai ars o scrisoare de intenţie.
Şi ce intenţionezi să faci...
cu casa mea?
Mai întâi să schimb acele panouri îngrozitoare.
- D-ră Bow... - D-nă Delaney!
D-ră Bow, ştii de ce sunt acele panouri în dreptul geamurilor de la această casă?
Pentru că nefericiţii oameni de afară
să nu vadă înăuntru, cred.
Nu, pentru că sunt nişte intriganţi afară care mă vor mort.
Totuşi, nici East India şi nici Regele nu te vor omorî
din cauza testamentului tău.
Singurele persoane care ar beneficia de pe moartea ta sunt americanii,
dar eşti deja în negocieri cu americanii
aşa că imediat ce panourile dispar punem perdele.
Pari să ştii cam multe pentru o persoană care ştie atât de puţine.
Ar trebui să ştii că sunt un om foarte periculos.
Mi s-a spus şi asta.
Şi cine tot îţi spune prostiile astea?
Mi-au fost comunicate detaliile situaţiei tale de către un reprezentant
al Majestăţii Sale, Regele George.
Şi indirect Regele a fost cel care a finanţat
acea foarte scumpă bucată de hârtie, pe care tocmai ai ars-o
Ca regulă, Consiliul Regelui face foarte rar afaceri
cu o actriţă, asta dacă nu e de pe vreo alee dosnică din Maiden Lane.
Acea bucată de hârtie pe care tocmai ai ars-o atesta,
ca şi văduva a lui Horace Delaney,
că deţin jumate din centrul de comerţ de pe Nootka Sound
şi cred că Nootka e valoroasă pentru tine
ca şi pentru Rege.
Deci, după cum vezi, e un schimb foarte simplu, D-le Delaney.
Jumatea ta de casă pentru jumatea mea din acel pământ
pe care n-am niciun interes să-l folosesc.
Deasemenea am şi un cufăr plin cu obiectele tatălui tău,
scrisori pentru tine, şi de la mama ta pentru tatăl tău.
Tablouri cu Nootka, desene...
Nu! Nu!
Brace!
Aduc pistolul?
Nu. Pregăteşte o cameră pentru această femeie imediat.
- Aş dori cu vedere la rău. - Se aprobă.
Pleacă acum. Fă focul în camera mamei mele de îndată.
Urăsc să văd asemenea lucruri închise.
Dacă eşti în contact cu Regele
atunci eşti deja în mare pericol.
Poţi sta aici până terminăm toate afacerile.
Noapte bună, D-ră Bow.
Eram în trecere,
din Greenwich.
Am treburi.
Am citit în Gazette că ai o corabie.
La 7:00 în fiecare dimineaţă citesc Gazette.
Soţia mea mănâncă pâine prăjită.
Caut achiziţii de corăbii.
- Le asigur pentru Lloyds. - Cafea?
Nu.
Doresc să mă ocup de asigurarea corăbiei tale.
Mă pot asigura că este evaluată corect...
că nu este omis nimic şi că rămân nişte bani în buzunar.
Sarea şi viermii îţi vor veni de hac şi te vei scufunda în Africa.
Dar treburile mele nu sunt în Africa, sunt în vest.
Scrisoarea aceea e de la tâmplarul meu.
În munca mea, credem în noroc.
În afacerea asigurării corăbiilor, norocul este zeiţa profitului.
Norocul tău, D-le Delaney, e pe ducă.
Experienţa ta e slabă.
Scufunzi corăbii.
Eşti la fel de bun precum o gaură în chilă.
Am verificat înregistrările.
Ai fost la bordul unei nave scufundate în Africa.
O corabie de sclavi?
Cred că acel om e capabil de schimbare...
dar mai cred că n-are nicio însemnătate pentru tine.
Şi dacă tot eşti aici,
acest document îţi va arăta...
că am asigurat deja corabia mea la un broker de asigurări
pe nume Cope.
Şi... dacă te uiţi mai atent,
vei recunoaşte probabil scrisul meu.
Mă întreb, cafeaua mai este valabilă?
Să ştii...
mă excită,
gândul că...
femeia de sub mine...
este capabilă de aşa ceva.
Pare atât de rece,
măcar ... e obişnuită
Acum ştiu secretul ei.
Şi mă excită atât de rău...
şi sunt atât de mânios.
Şi îi place.
De când te-ai întors, fwtaiul nostru e aproape criminal.
Ne epuizează.
Să te gândeşti că am această vrajă...
aceasta vrăjitoare sub mine şi că este scopul meu în viaţa s-o pedepsesc.
Ne epuizează pe amândoi.
O epuizare plăcută.
Iar dimineaţa când citesc Gazette
şi ea mănâncă pâine prăjită...
ca o păsărică.
N-am venit să-ţi vând asigurarea, D-le Delaney.
Am venit să-ţi mulţumesc.
M-ai chemat.
Sunt aici. Ce vrei?
Să ne rugăm?
Obişnuiam să cred că eram la fel.
Suntem.
Nu suntem.
Uite...
nu vreau să te mai văd vreodată.
Vom mai vorbi.
Nu, nu vom vorbi.
Dar vom vorbi.
- D-nă. - D-nă Delaney.
Beţi un vin?
- Nu înainte de piesă. - Nu va fi nicio piesă diseară.
Va fi căci altfel va fi revoltă în Covent Garden.
Până vom face toate aranjamentele necesare,
te sfătuiesc să nu pleci nicăieri.
De acum încolo eşti o slăbiciune.
Aceste fantezii mă exclud...
Dacă te duci afară,
te vor găsi şi vor găsi o cale să se folosească de tine.
Rareori se foloseşte cineva de mine.
Nu există "ei" şi se va ţine spectacolul.
Eşti înarmată?
Adu-mi o trăsură pentru Drury Lane, vrei?
Va trebui s-o dai afară din casă
sau jur că o omor şi pe ea şi canarul ei.
Brace...
cheamă două trăsuri.
Văd că sângerezi iar.
Am văzut sânge.
Cum?
Unde? Scotoceşti prin rufe?
Este şi treaba mea.
Se pare că ne prinde luna pe amândoi.
Vrei să aduci nişte portocale? Aş dori portocale.
El sau ea are sămânţa proastă?
Ştii că nu ne permitem porţelanuri?
Deci ăsta e motivul pentru care nu rămâi.
Băieţii de la docuri pe care îi plătesc au o droaie de copii.
Eu am doar sânge
Draga mea Zilpha...
Îmi cer scuze...
că nu mă înrudesc cu tine.
Dar vei permite păsăricii tale
să înghită munca unui bărbat onest,
care promite să-ţi cumpere cele mai fine porţelanuri...
dacă vei fi de acord să nu mai sângerezi.
- Portocale, D-nă. - Nu vrea portocalele tale nenorocite!
Ştim cu toţii ce vrea.
Ce zici de tânărul german, nepotul Ducelui de Saxonia?
Foarte vulgar dimineaţa când e treaz
şi mai puţin vulgar la prânz când e beat.
Când tot ce poate e sub ce poate un bărbat,
şi când cel mai rău e puţin mai bine decât o bestie.
- Grăbeşte-te! - Vestris!
Vestris!
Hei! Hei! Dacă ai venit să vezi ceva,
mângâie-te singur
şi lasă-ne pe ceilalţi să ne bucurăm de Shakespeare!
Nu vei continua până n-o aduci pe Vestris!
Vestris!
Vestris! Vestris! Vestris! Vestris! Vestris!
Hei! Hei!
Lorna Bow?
Sunt mare fan.
Te rog, însoţeşte-mă.
Vino, vino.
Dacă poţi să mă duci până la Old Street, voi găsi un taxi.
Parcă fugeai de cineva.
M-ai urmărit?
Ai mulţi peţitori în gloată, bănuiesc,
iar eu, de foarte mult timp, sunt unul dintre ei.
Sunt o femeie cu nişte gusturi aparte.
Un admirator din întuneric şi de sus.
Îmi cer scuze...
dar va trebui să rămâi în întuneric.
De ce am întors?
Ne-a fost dat numele tău.
Pentru preţul de 2 coroane.
Nu sunt o curtezană.
Dar am ajuns şi este o cameră cu pat şi şemineu.
Iar acest domn este un Duce.
Te-a cerut special iar directorul teatrului i-a spus
că te vei conforma.
Va plăti să fie în cameră în timp ce ne jucăm.
- Atunci ai primit numele greşit. - Ea e.
Adu-o la mine.
Foarte bine.
Directorul mi-a vândut costumul
de când jucai Mica Prinţesă.
Îl vei purta pentru mine diseară.
Din câte se pare a fost o neînţelegere.
Cineva ţi-a dat numele greşit.
Sunt Ducele de Richmond.
Acea târfă e moartă.
Târfa aia atârnă în ştreang...
înainte de slujbă!
Pe acolo.
Poate acum mă vei asculta.
Acest diamant...
este al tău.
Am un om care să te ducă la Paris
şi vei sta acolo până încheiem această afacere.
Eşti o slăbiciune.
Tocmai s-a întors.
S-a băgat direct în pat.
N-am făcut focul în cameră, aşa că se va încălzi în aşternut.
Câţi oameni ştiu că e aici?
În afară de mine şi de canar, nimeni.
Ce este?
Băieţii care fac livrări?
Doar Atticus livrează.
A luat o singură dată o trăsură. De ce?
Pentru că astă seară l-a înjunghiat pe Ducele Richmond.
Din ce motiv?
Pentru că ăsta a fost planul lor.
Ştiau că nu e o târfă şi că va riposta,
iar acum au un motiv întemeiat să vină după ea.
Şi vor veni.
corvin.predoiu www.subtitrãri-noi.ro