Anterior în "Salem"...
Nu te prosti! Vei muri pe-aici.
Curând, stăpân mititel - curând.
Apoi tot ce rămâne e să deschid uşa,
să-ţi las duhul să se întoarcă în acest trup.
Toate au un preţ, Isaac. În cazul ăsta: viaţa ta pentru a ei.
Vei întoarce pruncul Glorianei. Îi vei da mintea înapoi.
Vei înturna pruncul şi îi vei da mintea înapoi!
- Nu pot! - Ba, trebuie!
Ce s-a făcut s-a făcut!
Potoleşte-te - încă ne-o mai fi de trebuinţă.
Şi de Cotton ce se alege?
Daţi-mi drumul!
Isaac!
Isaac! Isaac!
Ne cheamă mama. E vremea să ascultăm cu adevărat.
Mary Sibley. Adă-mi ce-a rămas din sângele ei.
Acum începe.
Instrumentul e umplut cu mercur roşu.
Când loveşte cocoşul, totul sare în aer.
Mai avem un sfert de ceas să mă ajuţi să opresc drăcia asta.
Dar de ce aş vrea oare să fac asta?
Ai osândi generaţii iadului pe pământ doar pentru inima ta amară?
Am sosit.
Bine lucrat, mică Marburg.
Răposata-ţi mamă ar fi mândră de tine.
Acum, adă-ţi soţul.
Ora aproape a sosit - şi cu ea, momentul gloriei sale.
Şi a mele.
Nu-i rost să-ncerci să scapi de mine, mamă.
Nici chiar Iadul nu te-ar ascunde acum.
În câteva minute va fi miezul nopţii.
Începutul Duminicii Negre, al unei lumi noi,
şi, cel mai cu seamă...
Ziua cununiei noastre.
Drept se zice, deci: leopardul nu-şi poate schimba petele.
Nici nu trebuie - de vreme ce arată aşa spilcuit.
Atunci de ce ai mai şi venit?
De ce ţi-ai risca gâtul şi ţi-ai mânji mâinile când îmi poate face bomba felul?
Prea bune întrebări, domn căpitan.
Păi, în primul rând, şi doar pentru plăcerea de a te ucide eu însumi.
Apoi, pentru a duce la Mary a ta un mic suvenir din leşul tău
pentru suferinţa pe care mi-a pricinuit-o.
- "Mary a mea"? - Da...
Da: recunosc că nu am izbutit să te urnesc din inima ei.
Fireşte, ea-i făcută din aluat mai ţeapăn decât tine.
Aproape că te-aş pizmui - dar ce rost să pizmuieşti un om mort.
Mulţămesc.
Niţică durere externă mă abate de la suferinţa dinlăuntru.
Şi totuşi, nimic nu-mi va fi vreodată la fel de dulce cum mi-a fost gustul ei.
Mai ţii tu minte cum e nectarul ei la gust? Eu n-am să uit nicicând!
Nu - astea-s preferatele mele; nu vreau să le pătez.
În plus, vreau să simt viaţa care-ţi părăseşte trupul când te ucid.
Ai mâini prea moi pentru o treabă ca asta.
Da...
Degetele mele au zdrăngănit-o
în feluri în care bătăturile tale n-ar putea-o face niciodată.
Ţi-a făcut plăcere să ne priveşti, domn căpitan?
Aşa e: chiar eram acolo.
Poate ai avut vreme destulă să prinzi câteva ponturi
despre cum se dă cu adevărat plăcere unei femei.
Au...
Aş putea-o ţine aşa la nesfârşit. Dar timpul zboară, fie şi cu aripi sleite.
Apoi, mai avem doar câteva minute până explodează mercurul roşu
nimicind Salemul şi toată viaţa dintr-însul.
SALEM 03x10 "Duminica Neagră"
Traducerea: Reef
Îmi strigă numele!
Au să mă facă bucăţi.
Un sfârşit potrivit pentru "omul pentru oameni"...
Fiecare va avea o bucată din tine.
Mai taci!
Te-aş putea ucide într-o clipită!
Ţie au să-ţi dea foc - şi întregii Halde a Ciocănarilor odată cu tine.
Dar nu am de ce vedea Halda Ciocănarilor arsă din temelii.
Oamenii ceia de afară... Socot că ar asculta de mine.
Tot ce trebuie să faci e să mă slobozi, să le pot vorbi.
Sunt aşa de aproape...
Aşa de aproape să mă scap de tine -
să revendic un trai bun pentru mine.
Şi vii tu...
Şi strici tot!
Rogu-te, dragostea mea: să trăim, pentru a putea lupta şi mâine.
- Spune-mi iar aşa. - Cum - "dragostea mea"?
Da...
Îţi voi spune "dragostea mea" în fiece zi,
până în ziua morţii mele.
Dar aş prefera ca aia să nu fie astăzi.
Sloboade-l.
Dragostea mea.
Oameni din Halda Ciocănarilor!
Prietini - vecini!
Rogu-vă - m-au slobozit! Am izbândit - nu-i nevoie de asta!
Ştiu, dragă Cotton - ştiu.
"Groaznică"... "afurisită" -
"dracul-gol".
Tu mi-ai deschis ochii, iubite soţior.
Eram soaţa perfectă, dar tu tot la compania unei curve ai poftit.
Ei bine, suferinţa pe care mi-ai făcut-o m-a slobozit
de jindu-mi trudnic după încuviinţarea lumii.
Anne...
Oricare-ţi va fi fiind ura pentru mine,
nu face din ea ură pentru toţi oamenii Salemului.
În câteva minute vor pieri cu toţii!
Dar ar mai putea fi încă vreme!
Rogu-te: dă-mi drumul de aici până nu e prea târziu.
Încă mai poţi mântui Salemul, dragă Cotton.
Amândoi ştim ce molâu desfrânat eşti.
Dar când te slobod,
vei avea prilej să fii marele om care te cred toţi ceilalţi că eşti.
Eşti ferit acum, domnule Dinley.
Mai întâi trebuie să aleg ce anume i-ar părea ei mai picant.
Ca să pot sorbi din durerea din ochii ei când vede.
Dumneata ce zici, Dinley?
Ce ar mişca-o cel mai mult - ochii în care s-a cufundat?
Ori inima ce-i bătea pentru ea?
Ori mâinile alea bătătorite pe care le prefera celor ale mele?
Socot...
Socot că nicicare dintre noi nu am iubit-o decât pe ea întregile noastre vieţi.
În gelozia mea, i-am urzit nimicirea.
Acum e singurul meu regret.
Nu puteam îndura să trăiesc fără ea.
Dar acum nu mai trebuie.
Ascultă, deci...
E în primejdie de nerostit.
Arată-te, măcar o dată, vrednic de dragostea ei.
Scap-o.
Cum oprim asta?
Nu, nu poţi fugi destul de departe să ieşi din asta.
Bun: ai vreo sugestie?
O rugăciune.
Aştept clipa asta de când ne-am întâlnit.
Nădăjduiesc să fii tu acela - marele suflet care-mi trebuieşte.
Eu nu-s suflet mare.
Sunt doar încă un nevolnic păcătos.
Te conjur -
prin slava pe care ai cunoscut-o cândva, prin Cerurile în care ai sălăşluit cândva,
nu folosi oamenii nevinovaţi ai Salemului
ca pioni în jocul de şah împotriva tatălui tău.
Bunule Mather...
Cu fiece vorbă, dovedeşti că eşti, în adevăr, tot ce am nădăjduit.
Bate miezul nopţii din clipă-n clipă.
Avem să vedem un fulger înspăimântător,
simţim pământul zdruncinându-se sub picioarele noastre
şi auzim ţipetele a mii de oameni ce se fac fum.
Vreme de generaţii, tu şi neamul tău
v-aţi asumat răspunderea pentru bunii locuitori ai Salemului.
Şi într-o clipită, toată lucrarea aia muncită va fi spulberată...
Nu numai că sub veghea ta, ci prin alegerea ta.
Cum de e ceva din asta alegerea mea?
Aş opri toate astea cu orice preţ!
Prea-bine.
Fiindcă tu - şi numai tu ai puterea asta.
Ai putea, în adevăr, opri toate astea cu un simplu cuvânt.
Cuvântul "da".
Da.
Cinci minute, domn căpitan. Nădăjduiesc că ştii ce faci.
Poate, dacă aş bloca percutorul cumva...
Fiece suflet îşi are preţul său - al tău care este, Mather?
Pentru ce ţi-ai vinde sufletul?
Nu vreau nimic de la tine.
Ce cereţi de la mine?
Jertfirea de bună-voie a unui suflet mare e mult mai puternică
decât măcelărirea a mii de capete din şeptelul omenesc.
Pun aşadar vieţile lor pentru a ta.
Îmi ceri să mă ucid singur?
Nu viaţa ta, ci sufletul tău îl vreau...
Lipsit de păcat şi de bună-voie trebuie să intri.
Să intru?
Nicio grijă - n-are să doară.
Nu la început.
Tot ce trebuie să faci e să deschizi uşa şi să treci dincolo.
Să te încredinţezi singur unei veşnicii în Iad, mântuind toate sufletele din Salem.
Dacă intru în Iad -
vei cruţa lumea de pustiirea ta?
Nu, soţioare - să nu ne lăcomim.
Nimic nu poate opri planul pe care îl are Domnul meu Întunecat pentru lumea asta.
Dar ar lăsa vieţile celor din Salem.
Chiar şi viaţa dragostei tale adevărate.
Cum o cheamă - Harmonia?
- Desdemona? - Gloriana.
Nu vrei s-o cruţi pe curva aia netrebnică de o moarte chinuitoare?
Tata mi-a spus că în Iad nu există timp...
Nici trecut, nici viitor -
ci întregul timp într-un prezent veşnic.
Şi că eu eram deja acolo...
Arzând lângă el.
M-am tot zbuciumat de atunci,
gândindu-mă ce nelegiuire aş putea face încât să mă încredinţez Iadului.
M-am despovărat.
Nu din vreo nelegiuire -
ci din alegere.
Am să aleg să fiu în Iad, pentru ca alţii să nu fie.
Cu bine, Mary.
Cu bine, Cotton.
Şi îmi pare rău pentru tot ce am făcut.
De nu eram eu, nicicare n-am fi aici şi nimic din asta nu s-ar fi întâmplat.
Şi mie îmi pare rău.
Pentru toate vorbele aspre pe care le-am folosit.
Îţi pare rău - faţă de ea?
Nu-ţi pare rău pentru tot ce ai făcut - pentru tot ce nu ai făcut pentru mine?
În adevăr.
Îmi pare rău.
Îmi pare cu adevărat şi tare rău...
Că am dat cândva ochii cu tine.
N-are nimic, Cotton.
Ai mii şi mii de ani
să-ţi doreşti să fi cinstit cununia noastră şi să mă fi tratat mai bine.
Prefer asta.
De bună-seamă nu ţi-ai închipuit că-ţi voi cere să te cununi cu un biet băiat?
Iată ce poate aduce o bună jertfire.
M-ar fi bucurat tot ce venea cu nimicirea Salemului.
Şi în adevăr voi cuprinde cu foc întregul pământ prin război.
Dar numai jertfirea de sine a unui suflet cu adevărat mare -
un suflet precum Cotton Mather,
îmi putea iuţi propria mea forţă vitală.
Şi acum se va cutremura pământul, căci sunt în slava-mi întreagă.
Fiecare mişcare a fost jucată desăvârşit - de spun asta eu însumi.
Fiece piesă a fost mutată în poziţia care trebuie.
Ai refuzat băiatul care eram - ce spui bărbatului care am devenit?
Băiat ori bărbat - nicio deosebire: nu ne putem cununa.
Au nu şi-a luat tatăl meu pe a lui Mary cu însuşi fiul care avea el să devină?
Eu voi întoarce numai ordinea lucrurilor.
E nefiresc - eşti trupul meu.
Ţi-am dat naştere.
Noi vom fi dumnezei amândoi.
Şi vom da naştere unei stirpe de dumnezei şi monştri.
Am dat deja naştere unui monstru ce s-ar vrea dumnezeu - îmi ajunge cu prisosinţă.
Mary, Mary, Mary.
Ai încălcat deja fiece lege a lui Dumnezeu şi de-ale oamenilor - înzecit.
Ai sfărâmat minunat fiece verigă de acord.
Nu te opri acum.
Spune "da" unei lumi cu totul noi
de libertate
şi simţire.
Ce te-ar putea opri din a-mi deveni mireasa -
şi adevărata Regină a Nopţii?
Repulsia.
Gândul de a te atinge mă dezgustă.
Repulsia îţi face inima să bată
tot mai repede când mă apropii -
sau dorinţa să fie?
Înfăţişarea mea nu-ţi face plăcere?
- Văd că-ţi face. - Ba nu!
Vină aici!
Vei sluji ca domnişoară de onoare. Adu-o la altar...
Anume, la patul meu.
Te-aş putea ucide.
Ba n-ai putea.
Fiindcă nu mai eşti vrăjitoare; eşti o biată femeie - şi încă una beteagă.
Săracă fetiţă vrednică de milă...
Nici măcar destul de femeie să păstreze interesul unui novice ca Mather.
Te-a lăsat pentru o biată curvă.
Şi acum, doar fiindcă nu poţi avea tu ce vrei, trebuie să ardă întreaga lume?
Cerci a mă stârni să te ucid, să te cruţ de ce vine.
Nu am nimic - chiar şi John e pierdut pentru mine.
Cruţă-mă de la împreunarea cu bestia aia.
Te pot ajuta.
Pot face încât să nu trebuiască să te cununi ori împreuni cu John Sibley,
nici chiar să înduri o singură clipă atingerea lui.
Ia-o-nainte!
Urmaţi-l!
Mor...?
Nu - nu mori.
Odihneşte-te.
Când îţi vei deschide ochii iar, vei fi deplin ferită de atingerea lui.
Te vei simţi...
Ei bine - ca o altă femeie.
Nu!
Vă distrugeţi propriile case!
Isaac!
Dorcas!
Isaac!
Opriţi-vă!
Îmi pare aşa rău... Doar din vina mea.
Ba nu; făceai ce ai făcut mereu: mă salvai pe mine.
Dar te duc acasă şi rămâi acolo. Fără împotriviri - mă auzi?
Mary.
Mary, am sosit.
Chiar eşti tu de data asta?
Da...
Eu sunt.
Ce ţi-au făcut?
Te-ai întors...
Te-ai întors după mine.
A trebuit.
Nu m-am putut ţine departe.
Dar spune-mi: ce ţi-au făcut?
Nu ştiu.
Credeam că moartea Essecşilor mă ucidea acum pe mine.
Dar cred că Anne şi contesa - mi-au făcut ele ceva.
Sunt aici acum - are să fie bine.
Am crezut că ai încheiat cu mine.
N-am să închei cu tine nicicând.
Nicicând.
Doar că nu înduram să te văd cu el.
Te iubesc aşa de mult, că doare.
Mă iubeşti...
Mă iubeşti.
De la început - pe nicio alta, doar pe tine.
Nu cred că scap cu viaţă.
Mi-au făcut ele ceva.
- N-au să-mi dea drumul. - Ai să scapi - vorbeşte, numai.
Mi-e aşa frig...
Rămâi trează - rămâne-mi vie.
Ne scot eu de aici.
Spune-mi iar - îmi ajută.
Te iubesc.
Mulţămesc, domn căpitan - dar pot merge singură de aici.
Bună, mamă.
Arăţi nemaipomenit de bine.
- Frate-tău...? - Mă tem că n-a scăpat viu.
Păcat.
Dar apoi, el a fost mereu cel slab.
Şi totul, pentru aşa o cauză dreaptă.
Felicitări.
Mulţămesc, fata mea.
Iar tu vei avea totul, în schimb.
Mamă...
Eşti chiar mai frumoasă decât mi-am închipuit.
Mă...
Mă tem.
Dar eşti aici.
Nu vreau să fiu.
M-am împotrivit din răsputeri - dar nu pot şi pace.
Când m-ai sărutat, mi s-a topit întreaga lume.
Iute, mamă.
Am aşteptat prea mult pentru asta.
La fel şi eu, fiul meu.
La fel şi eu.
Tu...
Ce i-ai făcut lui Mary?
Aia nu era Mary. Aia era contesa Marburg.
Dar de rămâi liniştit, te voi reîmpreuna cu adevărata Mary.
- Ascultă: latră după sângele nostru! - Magia mea ne stă pavăză.
Când lucrurile se vor fi liniştit, ne duc pe amândoi la fereală - făgăduiesc.
Nu-i nicio fereală în Salem afară de cea pe care o îngădui eu.
De suntem aşa feriţi - cum dracu' a ajuns asta aici?
Lasă vorbitul celor care au ceva de spus.
Vă rog! Daţi-i pace!
Vă rog!
I-aţi dat destul!
Îl omorâţi!
Opriţi-vă!
Cu un pocnit din degete, vor fi readuşi la orgia auto-distructivă pe care şi-o doresc.
Şi tu...? Vrăjitoare?
Şi am de gând să fiu ultima vrăjitoare.
Anne Hale.
Am prevenit-o pe Mary Sibley în privinţa ta cu mult în urmă.
I-am spus să te înece ca pe un pisoi în fântână.
Păi norocul tău că n-a făcut-o.
Fiindcă aduc veşti bune.
Aia nu era Mary.
Şi am de gând să fiu ultima vrăjitoare. Şi să renunţ la împărăţia mea pe pământ?
Că-ţi place au ba, văduvă ai să fii... Vă voi reîmpreuna.
- Ce draci se petrece aici? - Mary e jos, întemniţată.
Trebuie să o duci cât de iute şi departe poţi - nu te uita înapoi.
De ce ai ajuta-o?
Nu pentru ea o fac.
Ştiai că eram îndrăgostită de tine, în toată fecioria mea?
Şi tu mi-ai salvat viaţa odată.
Aşa că vi le voi cruţa şi eu pe ale voastre.
O dată.
Dar de îndrăzneşte să mai pună vreunul dintre voi piciorul în Salem vreodată,
vă veţi dori să vă fi ucis în noaptea asta mai bine.
Şi este ceva ce poftesc în schimb.
Drăguţul cela de cuţit ucigător de îngeri pe care l-ai meşterit.
M-am săturat să tot încerc să-i ajut pe nenorociţii ăştia nerecunoscători.
Îmi accept puterea firească - locul meu de drept,
aşa cum şi tu ar trebui s-o faci.
Isaac, tu ai fi o căpetenie pentru Salem
cu mult mai bună decât Hathorne, ţapul ăla bătrân şi dezgustător.
Am văzut ce face oamenilor puterea.
L-a smintit pe Hathorne - aproape mi s-a urcat şi mie la cap.
Îmi pot închipui numai ce-ţi va face ţie puterea ta.
Ascultă la mine: nebunu' cunoaşte calea nebuniei -
iar tu te porneşti pe aceea!
Nu te duce!
Şi să renunţ la împărăţia mea pe pământ?
Nu.
Dar aş împărţi-o cu tine.
Mulţămesc -
dar nu voi nimic din ea.
Mare păcat.
Tu mi-ai spus cândva că cea mai mare putere a muierii vine ca văduvă.
Şi că tu însăţi erai pe cale să devii una.
N-am să tăgăduiesc - aşa este.
Ăla mi-era planul; dar planurile se schimbă - şi m-am schimbat şi eu.
Datorită ţie - tu ai crezut în mine.
Tot ce vreau e să iubesc şi să fiu iubită.
De ce le lipseşte celor mai buni curajul încredinţărilor lor?
Ultimul lucru pe care îl vreau e să fiu văduvă.
Că-ţi place au ba, văduvă ai să fii.
Nu, încetează!...
Încetează!...
Nu...
Nu!
Te-am privit de când erai fetiţă râioasă,
cum erai dusă prin sat ca un câne.
Şi chiar şi-n umilinţa aia, aveai tu ceva.
Aveai aprigă ambiţie,
sete de putere.
Unde s-a dus aia?
Dă-i drumul, doar - te rog: dă-i drumul.
Poţi fi tu Regina Nopţii - le poţi avea tu pe toate!
Eu vreau numai să fiu cu el - vreau doar să fiu cu el...
Asta-i tare înduioşător.
Facă-se aşa.
Fii cu dragostea ta.
Puterea mea firească... Fiindcă aduc veşti bune.
Are să-şi împlinească Domnul Întunecat făgăduinţele?
Fireşte - aşa cum face întotdeauna.
Da... Mă voi duce tare departe.
Da.
Dar asta ar putea să nu fie îndeajuns.
Vezi tu, nu poate fi decât o singură relatare a spaimei vrăjitoreşti din Salem.
Şi eu trebuie să controlez povestea aia.
Nimeni nu o va auzi de la mine.
Nu.
Dar ca în orice demers măreţ, îmi trebuieşte niţică asigurare.
Asta-i hiba când eşti văzător: nu poţi schimba ceea ce vezi - e chiar tragic.
Fiindcă dreptate ai:
lumea ce vine se va clădi pe sângele, sudoarea şi oasele celor ca tine.
De ce - după tot ce ai făcut să-mi siguripseşti izbânda?
Putere...
Am descoperit-o pe a mea.
Dar nu-ţi face griji: te aduc eu înapoi.
Dar eu voi fi mireasa ta nemuritoare, nu Mary.
Deja port pruncul din care-ţi vei face noua casă.
Iar a mea a fost neprihănită zămislire - aşa cum trebuie să fie.
Da...
Îţi simt acum destinul.
Cum de n-am văzut...?
Tu eşti aleasa, în adevăr - mă vei aduce tu înapoi.
Şi, cine ştie -
poate, de data asta, cu tine...
Voi avea o copilărie fericită.
John...!
John!
Dă-te.
Nu...
Nu, nu...
Am aşteptat veşnicii după tine.
M-am bălăcit prin veacuri de sânge - şi pentru ce?
Să te pierd acum?
Cu eoni de extaz şi răutăţi întinşi înaintea noastră,
şi oceane de sânge în care să ne scăldăm,
şi lumea gata de luat la picioarele noastre.
Ce ai făcut?
Copilă proastă...
Trebuia să te fi înecat în pântecul meu,
ori să te sugrum la sânul meu, ori...
Iartă-mă - eram tulburată.
Înţeleg acum - ştiam mereu că tu erai speciala mea.
Deşi este, în adevăr, tare amar să-mi văd izbânda şterpelită,
sunt mândră de tine.
Eşti o adevărată Marburg.
Îmi voi primi fericită noul rol -
nu ca regină, ci ca regină-mamă.
Mulţămesc, mamă.
Dar deja am învăţat tot ce trebuia să învăţ de la tine.
Cum mi-ai spus...?
"Noi toate ne omorâm părinţii".
Mary...?
Cum de suntem aici?
- Cum de-i cu putinţă? - Nu ştiu.
Nu ştiu.
Dar ştiu că-i lucrarea lui Anne Hale.
Nu ştiu dacă s-o ucid ori s-o sărut.
Păi ea nu-i aici chiar acum, deci...
Ţii minte ce ţi-am spus cu atâţia ani în urmă - jurământul pe care l-am făcut?
Ai spus că te vei întoarce după mine.
Ţi-am spus.
Ai spus că te vei întoarce într-un an.
Te înţeleg.
Pentru unele lucruri merită aşteptarea.
Mă ştiţi cu toţii.
Aşa cum l-aţi ştiut pe tatăl meu şi l-aţi ştiut pe soţul meu.
Şi ştiu ce ar spune ei - de ar fi aici.
Durerile astea groaznice pe care le simţim
sunt doar chinurile facerii vitezei noastre lumi noi.
Voi cunoaşte eu însămi chinurile facerii tare curând.
Şi eu am să le îndur.
Ştiind că fiece strâmtare a agoniei
mă aduce cu un pas mai aproape
de vederea Nădejdii mele apărând înaintea ochilor mei.
Aşa cum fiecare dintre groaznicele noastre încercări
ne aduce pe noi cu un pas mai aproape de noul nostru Salem.
Şi vă spun acum, cu siguranţă desăvârşită...
Nu numai că vom supravieţui la toate -
vom prospera şi creşte
până ce Salemul e cel mai bogat oraş din naţiunea asta,
cu o influenţă ce cuprinde globul.
Dar nu sunt aici doar ca să vă aduc aminte de slava noastră viitoare.
Ci şi să vă previn despre ce acum ştiu că e groaznicul adevăr.
Am fost conduşi de vrăjitori tot timpul ăsta.
Şi nu cum credeam - că din afară, ci în cel mai rău mod...
De dinăuntru.
Vrăjitorii au condus Salemul chiar de la vârf.
Nume precum Sibley şi Marburg
s-au dovedit a fi măşti ale celor mai cunoscuţi vrăjitori.
Vrăjitori care aproape au izbândit în facerea din Salem a iadului pe pământ
şi predarea întregii noastre noi ţări Diavolului însuşi.
Dar vă făgăduiesc - vă făgăduiesc acum
vom face tot ce va fi necesar să ne curăţăm satul până la ultima curvă a Satanei
şi să ne asigurăm că Salemul nu va mai fi nicicând condus de vrăjitori.
Traducerea: Reef
S F Â R Ş I T