... en liten frukost vi framställa ...
Helt utrolig at du kan teksten på den.
Vårt middagsvin skall vi ur glasen hälla.
-Er det noe jeg kan gjøre? -Du kan få helle på litt vin.
Hva skjedde? Skar du deg?
-Nei da. -Er du sikker?
Ja. Kan ikke du bare ta over litt?
-Skal jeg lage maten? -Mm.
Du er sikker på det?
Kanskje på tide at du lærer det.
Vilma!
-Han skal behandle meg! -Jeg tar over! Jeg er lege jeg også!
Vilma! Hva er det som skjer med deg?
-Det er ikke din skyld. -Vilma!
Skal jeg hjelpe deg litt? Skyv den inn under ... Sånn.
Vi må begynne på nytt igjen.
Vi skal ikke ta en liten pause, da? La meg få overta litt?
Du kan jo ikke dette.
-Nei ... -Unnskyld. Det var ikke sånn ment.
Infeksjonen blir bare verre igjen. Jeg er nødt til å fortsette.
Jeg kan ... klare dette.
-Jeg kan snu det. -Ja.
Ah ...
Faen ...
Gi henne et lite hint om at jeg lever.
-Nei. -Hvorfor ikke? Marit holder kjeft.
Om hun får vite at du lever, må hun begynne å ljuge. Det har du ikke lyst til.
De folka her er flinke til å spørre, og for 62 mill. går de ganske langt.
Få gitt henne litt penger. Hun kommer aldri til å si noe.
Det skjer ikke noe før vi har fått hvitvaska.
-Da gjør vi det! Du sa du kunne det? -Ja da.
-Kan du ikke hvitvaske? -Noe er mer komplekst enn vanlig.
Hvitvasking foregår slik at du setter opp f.eks. et massasjeinstitutt, -
- der folk betaler med kontanter.
Du tømmer ut litt av blekket i vasken, lager dine egne kvitteringer.
Sett inn pengene på konto som inntekt. Betal vanlig skatt.
Da har du plutselig masse fine hvite penger.
Dette funker bare hvis det er brukte svarte penger.
Du har stjålet nye penger. Rett fra pressa, stigende serienummer.
Hver seddel har ditt navn på seg. Tar du én seddel og kjøper en cola, -
- går alarmen. Da vet politiet at du lever og omtrent hvor de skal leite.
-Men da er jo pengene ubrukelige ...? -Ja. Akkurat nå er de det.
De du samarbeida med, hadde nok planer med utenlandske banker -
- og mellommenn. Det har ikke vi.
-Kanskje vi skulle google det! -Har du lyst til å bli tatt?
Faens jævla ...!
Hva skal jeg gjøre?!
Hva faen skal jeg gjøre? Marit er helt alene! Jeg har ødelagt alt!
Hør på meg. Marit er ikke dum.
Så lenge ranere og politi fortsetter å spørre om deg, vet hun at du lever.
Når de slutter å spørre, kan hun begynne å bekymre seg.
Da, ikke før, er jeg der med informasjon.
Hallo?
Ravn?
Det er Unn. Jeg vet hva du gjorde. Jeg er blitt suspendert, politiet er kobla inn.
Jeg har ikke sagt noe, men lyver ikke for deg uten forklaring. Skjønner du?
Ring meg tilbake, det er sjette gangen jeg ringer deg.
-En gang til. -Det er tredje gang du hører den.
Dette er ikke bra. Etternavn?
Vikebø.
-Hun har ringt deg seks ganger. -Hva skal jeg svare?
Hun har snakka med politiet. De finner oss her nå! Skjønner du det?
Unn tyster ikke. Jeg kjenner henne.
Så lenge Unn forstår hvorfor, holder hun kjeft. Jeg trenger Unns hjelp.
Hun skal ikke inn her og se kona di! Hun skal holde kjeft!
Jeg skal snakke med henne. Du blir her. Hvis hun ringer, så svarer du ikke.
Leif! Du skal ikke gjøre henne noe?
Nei da.
Nå må du stole på meg.
42 ... 43 ...
44 ...
-Hva driver du med? -Eh ...
-Kan jeg få låne denne? -Nei!
-Hvorfor ikke? -Den er min. Jeg bruker den.
Du bruker den ikke akkurat nå? Du har jo en til her.
-Jeg sitter og jobber. -Du jobber jo der inne.
-Jeg sitter her også. -Jammen ...
Om én time ligger denne sammenlagt og helt fin.
Please!
Ja, det er fra politiet. Unn Vikebø, er det deg?
Ja.
Det gjelder tyveriet på sykehuset for et par dager siden.
-Jeg har alt avgitt forklaring. -Vi har fått noen nye opplysninger.
-Nå? -Ja. Her eller på stasjonen?
-Kan du vente her litt? -Absolutt.
... da ses vi i morgen.
-Hei. -Hallo.
Vil du ha kaffe? Den er akkurat lagd.
Ellers takk.
-Ring når du er ferdig. -Ok.
-Vi ses. -Jeg gleder meg.
Ha det.
-Hvem var det? -Han heter Knut.
-Knut ...? -Austbø. Hvordan det?
-Og dere er gift? -Nei.
-Men han bor her? -Nei. Han var bare på besøk.
-Så du bor alene her? Ingen barn? -Nei.
Var det dette du ville spørre om?
Du var vakthavende lege på nevro- fysiologisk laboratorium 8. august?
Du personlig var ansvarlig for sikkerhet, utstyr og personalet?
Jeg var veileder for tre stipendiater. Ingen av dem tok det utstyret.
Kan dette utstyret være av interesse for noen utenfor sykehuset?
-Ikke som jeg vet om. -Du tror noen på sykehuset gjorde det?
Jeg tror ingen ting. Jeg ville ikke blitt overraska om noen har lånt det.
For så langt er det bare du som er mistenkt i saken her.
-Mistenkt? -Du er suspendert, du?
Jo.
Ifølge loggen brukte du nøkkelkortet ditt for å låse deg inn på laben -
- kl. 18.58. Stemmer det?
-Sikkert. Jeg vet ikke. -Hadde du da noen andre med deg?
Nei.
Du fikk ikke besøk av noen som ville inn?
-Nei. -Nøkkelkortet ditt, hvor er det nå?
Det vet jeg ikke. Det finner jeg ikke.
Hm ...
Det er ekstremt viktig at du ikke lyver for meg nå.
-At du forteller alt du vet. -Ja.
Da har jeg fått alt jeg trengte. Takk for tålmodigheten.
Hva er navnet ditt? Kan jeg få navnet ditt?
Vet du hva ... da ...
Da er det én siste ting ... Da må jeg dessverre ta telefonen fra deg.
-Hvorfor det?! -Det er helt standard.
Jeg skal ikke ha noen ringing her nå. Jeg sier du skal gi meg telefonen.
Gi meg telefonen! Nå må du slutte! Du får ikke telefonen!
Rolig. Gi meg telefonen!
-Ro deg ned! Ro deg ned, sa jeg! -Slipp meg!
Au!
Vil du snakke med Ravn?! Vil du snakke med Ravn?!
-Vil du snakke med Ravn? -Ja.
Ok, ro deg ned. Gjør som jeg sier.
01 Sierra 4. Den tjenestebilen vi fant, hva skal vi loggføre den på? Over.
Det var bare et blindspor. Trenger ikke å loggføre det søket. Over.
Mottatt.
Slipp! Jeg går sjøl!
-Gå inn! -Hvorfor det?! Slipp, for faen!
Hvor skal vi hen?
Faen i helvete, kan du roe deg?! Jævla kuk!
-Det ble ikke helt optimalt, dette! -Slipp meg ut, for faen!
Nå roer du deg ned! Ta det rolig.
-Vær så god. Du skal inn her. -Ravn!
-Det er bare å gå. -Hva skjer? Hva holder du på med?
-Jeg kan forklare alt. -Hvor er vi? Hvem er han?
-Han er ikke politimann. -Det skjønte jeg!
Hun har ikke sagt noe, men dette er ikke stabilt.
-Din sjuke jævel! -Ikke snakk til meg!
Unn! Unn!
Det er noe jeg må vise deg.
Dere gjorde det ...
Men ... det virket ikke.
Men ... hun lever?
Ja.
Unnskyld. Jeg trenger hjelp.
-Hvor lenge har hun ligget sånn? -6 måneder, 16 dager og 4 timer.
Hun var opptatt av at jeg ikke skulle vite alt om hva hun gjorde.
Hvorfor det?
Hun ville være sikker på at ...
At det ikke kunne peke tilbake på meg. At jeg ikke skulle holdes ansvarlig.
Etter at komiteen sa nei, la Vilma en plan for hvordan vi kunne -
- fremstille preparatet utenfor sykehuset. Jeg gjorde som hun sa.
Jeg skaffet utstyret. Hun var så sikker på at hun ville lykkes med medisinen.
Da ville alle handlinger være helliget, mente hun.
Det høres ut som henne.
Jeg hadde ingen forutsetning for å skjønne alt uansett.
Det var hennes fagfelt.
Vi tok med oss alt sammen og dro ut til hytta.
Vilma mente det var best å gjennomføre planen der.
Der kunne vi jobbe uforstyrret.
Hun visste at hun bare hadde denne ene sjansen igjen.
Du trenger jo ikke å gjøre det.
Hvis dette er den siste ...
Jeg vil ikke at dette skal være den siste kvelden vi to har sammen.
Hvis jeg ikke prøver dette nå, -
- så dør jeg. Uansett. Det vet du.
Vilma? Vilma?
Vilma?
Vilma! Vilma! Nei!
Jeg vet bare ikke hva som gikk galt.
Men hun lever jo.
Kjære Ravn. Leser du dette, betyr det at det ikke gikk slik jeg hadde håpet.
Jeg kan ikke klare meg selv lenger.
Husk at dette har vært mitt eget valg.
Nå vet du hva du må gjøre.
Men ikke vær redd. En dag vil vi møtes igjen.
Jeg elsker deg.
Vilma.
Hei du, det er Ravn Eikanger. Legen din.
Nei, du er ikke syk. Jeg lurte på om du kunne hjelpe meg med noe?
En slags tjeneste.
Har du et sted hvor vi kunne møtes?
Da Vilma døde, tenkte jeg at du måtte ha hjulpet henne.
At hun ikke kunne ha klart det på egen hånd.
Jeg ville ha gjort det samme sjøl.
-Hva holder du på med? -Jobber litt.
-På Ravns maskin? -Jeg fikk låne den.
Det dummeste jeg har hørt! Er du på nett? Skriver du mail til Marit?
Selvfølgelig ikke! Jeg er ikke dum!
-Hva er det? Få se! -Den er min!
Få se!
Ikke ødelegg den.
Vi har et opplegg her som er basert på tillit. Det opplever ikke jeg nå.
Det er totalt uakseptabelt at du har hemmeligheter for meg her nede!
-Jeg må kunne stole på deg! -Jeg kan vise deg. Du vil skjønne det!
Her er grunnideen. Den døra her er atomsikker.
Den tåler 1,2 megatonn. Den ligger under huset og tåler 3 megatonn.
Doble stålplater, sjakthengsel og filter- ventil, som slår inn ved trykkforandring.
-Hvor har du lært dette? -Det er masse videoer på YouTube.
Her er det sengeplass for fire stykk.
Egen sluse for desinfeksjon. Karantene. Vi har solcellepaneler.
Det er luftinntak her med kullfilter, posefilter. Det som sørger for at lufta ...
Du har gjort dette aleine? Bare du?
Ja. Vannet kjører jeg gjennom osmoserens og koking.
Alt kan brukes på nytt. Er jeg heldig, og det kan utelukke all smittefare,-
- kan jeg kjøre vannet rett inn.
-Du vet hvor du skal bygge det? -Onkelen min har et småbruk.
Det er 20 minutter med fullasta bil utenfor byen.
-Har du nok plass der? -Det er litt det.
I modellen ser det bra ut, men det er ett rom jeg ikke har plass til.
Det er det, vet du. Har du regna på penger?
Til sammen vil alt koste tre millioner med alt utstyr.
Da gjør jeg jobben selv. Tanken var å bruke min andel av ranet ...
Til å dekke alt.
Du sitter igjen med 62 mill. du ikke får brukt.
Jeg hadde en idé om å lage et rom til våpen, ammunisjon, verktøy, -
- gassmaske, vernedrakt ... Jeg trenger et lager til hermetikk og frysetørka mat -
- til fire personer i åtte måneder. Det er greit å ha den mengden.
Kom. Kom her!
Wow! What?!
Shit, mann! Det var innlegget du skrev om solstormer, som ga meg ideen.
Det gjorde at jeg våkna og skjønte tegninga.
-Folk aner ikke hvor lite som skal til. -Mange gjør det nå.
-Alle har lest det innlegget der. -731 har lest det. Det er ikke alle.
Du trenger et sted som er tørt og greit. Helst under jorda.
Og som ingen kommer til å finne.
Hvor du har tilgang på vann, strøm, ventilasjon og utstyr.
Og som er svært.
-Fy faen! Kødder du?! -Vær så god.
Seriøst?! Ja! Yes!
-Au! -Går det bra, eller?
Au ... Det går bra ... Hva er det?
Det er bare noe ...
Hun lever på kanten av hva som er mulig, og får kortison, interferoner -
- og smertestillende, og antibiotika mot infeksjoner.
-Hvordan ser hjerneaktiviteten ut? -Hun er der inne et sted.
Sannsynligvis var det det serumet hun tok, som har indusert koma.
Så kuren fungerte? Kan det ha påvirket hjernestammen?
Det var nevrologiske skader hun fryktet.
Hvis du ser her, nervebanene hennes mister stadig mer myelin.
Hun er i ferd med å tape vitale funksjoner.
Da vet vi at sykehusets diagnose var feil. Vis meg hvordan du jobber.
Jeg tok utgangspunkt i hennes teorier.
Jeg har forsøkt å se hva hun kan ha oversett.
Ved å eliminere og verifisere hvert steg.
-Med disse som forsøksdyr? -Rotter er det nok av her nede.
De mest nøytrale resultatene får jeg når jeg finner dem helt nyfødte.
Jeg har paret noen av dem her inne. Fått han her, f.eks.
Det har gitt meg en del svar, men jeg har gått meg litt vill.
-Jeg trenger et par friske øyne. -Hva gjør du hvis hun våkner?
-Ja? -Jeg må snakke med deg.
-Ja vel? -Jeg må snakke med deg.
Unn er en av oss. Du kan stole på henne.
Ja, men ...
Det gjelder han ... Han pasienten.
Er det flere her? Hva slags pasient?
Du er lege? Ordentlig lege? Så du har samme taushetsplikt som ham?
Det gjelder alle pasienter? Det gjelder uansett?
Ja.
Teo!
-Hvordan skjedde dette? -Det begynte bare å blø masse.
Det er Ikke uvanlig å blø i etterkant når man har falt og knust nesa.
Du kommer til å bli bra. Hevelsen kommer til å roe seg om en ukes tid.
Du er jo han Naustvik!
-Hva gjør han her nede? -Han skal være her til det roer seg litt.
-Du kjørte ned en politimann! -Det var et uhell!
-Han lever jo, ikke sant? -Absolutt.
-Vi har reddet livet hans. -Har vi et problem?
Han er ettersøkt og har stjålet en masse penger og kjørt ned en fyr!
Hvordan kommer jeg meg ut herfra?
-Funker ikke sånn. -Slipp meg ut!
-Kan ikke det. -Hva skal vi gjøre, da?
Skal du kle deg ut igjen og arrestere meg?
-Jeg vet hvor du bor! -Hør her ...
... jeg kjører henne hjem.
-Vi må få Vilma ut derfra. -Leif førte deg dit fordi jeg trenger hjelp.
Det er bare der nede Vilma kan leve. Jeg kan ikke være der uten ham.
-Han fyren er ikke god i huet. -Du kjenner verken Leif eller Teo.
Hva han har gjort og hvorfor.
Jeg har gjort verre ting. Jeg havner òg i fengsel hvis dette blir oppdaget.
Ikke hvis du reddet ham.
Det klarer jeg ikke alene.
Bare stopp her på hjørnet.
Jeg skulle hilse fra Unn.
Hun var innom her.
Hun var glad for å se deg. Det var lett å se.
Ja, hun er flink, hun.
Nesten like flink som du var. Er.
En bedre forsker enn meg er hun uansett.
Jeg tror at hun kan hjelpe oss et stykke videre.
Hvis hun kommer tilbake.
Men selv uten henne kommer jeg ikke til å gi meg.
Noen ganger skulle jeg ønske du kunne fortelle meg hva jeg skulle gjøre.
... én ting jeg ikke har plass til, det er rommet til oksygen, propan og trykkluft.
Jeg sjekker om jeg må tilpasse noe, eller om jeg må begynne på nytt.
Jeg slipper å betale for infrastruktur, men det blir enda dyrere.
Du har ikke penger! Skjønner du det?
Jeg trenger jo ikke å bruke alt.
Jeg skal bare bruke det her nede.
Vi finner ut av det. Jeg skal hjelpe deg.
Ikke noe problem.
Det er jo bare en prototype nå. For Marit og meg.
-Det kommer til å bli skikkelig bra når ... -Faen, det er Vikebø!
Vike-hva? Leif?
-Hva gjør du her? -Jeg skjønte hvor det måtte være.
-Er det bare deg? Ikke noe politi? -Nei.
-Du kan ikke bare møte opp! -Jeg er kommet for å hjelpe Vilma.
Du kan ikke bare dukke opp her!
Helt uakseptabelt! Det er ikke sånn det foregår!
Hvordan funker det, da?
Jeg kan lære meg reglene.
Det er et par ting jeg vil at vi skal være enige om først og fremst.
Vilma kan ligge her nede.
Dere kan holde på med forskninga deres.
Dere skal ikke spørre meg om hva jeg holder på med.
Enige i det? Sikkerheten tar jeg meg av, men bare hvis jeg er 100 % trygg på -
- at dere holder kjeft. Her henvender jeg meg primært til deg, Vikebø.
Dette er jeg jævlig nøye på.
-Ja. -Du kjenner ikke meg.
Jeg kjenner ikke deg på en annen måte enn Ravn har sagt. Han stoler jeg på.
Hvis du sier noe til noen om noe som helst av det du har sett her nede ...
Truer du meg?
Ja.
Jeg gjør det.
Jeg driver ikke hotell her nede.
Til gjengjeld for gjestfriheten skal dere gjøre noen småjobber.
-Hva slags jobber da? -Enkle ting. Småting som dere kan.
Pasienter jeg skaffer, og som dere behandler her nede.
Hva slags pasienter?
Folk som velger å stå utenfor det offentlige helsevesenet.
-Hvorfor vil de det? -Det er umulig å se for seg det?
At noen ikke har tillit lenger? Som er blitt feildiagnostisert og feilbehandla.
Folk som blir møtt med arrogante og invaderende spørsmål.
Som ikke får bestemme over egen kropp, som ikke godtar prognosene, -
- eller som ikke vil dø blant fremmede og bli huska som statistikk.
Folk som ikke sverger til vestlig skolemedisin.
Som nekter å bli tvangsmedisinert. Befølt av fremmede fastleger.
Folk som skyr en legemiddelindustri som er ute av kontroll.
Som utnytter fattige og selger overprisa vaksiner.
Som tjener på patenter de aldri produserer.
En industri som korrumperer folks liv og helse.
Det fins folk som ikke får behandlinga de trenger -
- fordi det er for farlig eller for dyrt. I verdens rikeste land!
Helt umulig for deg å se for deg det?
Nei.
Det er et aspekt til her.
Det er at noen av de folka -
- betaler jævlig bra. Jævlig bra.
Neimen ...
Hei!
Hva gjør du her?