Det är Unn Vikebø. Du vet vad du ska göra efter tonen.
Det är Ravn. Jag måste prata med dig. Var fan är du?
Har du flyttat på Vilma? Ring mig nu.
Ravn? Kom och se det här.
-Shit. -Kolla här.
Vilma!
Hon rör sig.
-Helt galet. -Vart försvann hon nu?
Spola framåt. Vart gick hon?
Där är hon. Hur länge sen är det här?
-Ungefär en timme. -Men hur kunde det här ske?
-Varför höll ingen vakt? -Scenariot var överraskande.
-Hoppas att ingen träffat henne. -Tvärtom. Det vore bra.
-Nån som tillkallar polisen? -Hon har legat i koma 7 månader.
-Hon orkar ingenting. -Där är hon.
-Var är det här? -Det är... Vänta.
Hon har inget på sig och det är minusgrader ute.
-Ta det lugnt. Nu fokuserar vi. -Hon kan få hjärtstopp.
Vart försvann hon?
Jag har en till kamera. Nu ska vi se.
Är det hon där? Backa. Var nånstans är det här?
-Hon är på Oslo S. -Har hon gått ända dit?
-Här är polisradion. Följ den. -Jag hänger med.
Vad ska jag göra?
Kolla alla kameror inom en kilometer. Det är många, så jobba systematiskt.
-Om jag hittar henne, då? -Då rapporterar du till mig.
Uppfattat.
Jag är Tango, du är Lima. Eller hur?
Hallå. Testing.
-Gå till 4. -Uppfattat.
Har du sett nåt mer?
Inte än. En kilometer är ju mycket. Jag har bara sökt 200 meter.
Begränsa sökningen till en halv kilometer.
Hon är sjuk och kan inte ha kommit långt.
Uppfattat.
-Om hon inte är död redan. -Hon är inte död.
Teo, kolla korsningen vid Jernbanetorget.
Uppfattat.
Ravn?
-Har du sett henne? -Nej, beklagar.
-Har du sett henne? -Nej.
Titta en gång till. Är du säker? Det är en gammal bild.
Jag har inte sett henne.
-Vi vill inte ha nån uppmärksamhet. -Vi tappar tid.
-Hon kan redan vara död. -Du är sjuk och ser eländig ut.
-Snart ringer nån polisen. -Ja, det gör vi.
-Skärp dig. -Det betyder inget längre.
-Hon kan vara död. -Din panik går ut över henne.
Jag ska hjälpa dig. Vi hittar henne. Utan polisen.
Okej.
Jag lät dig sova. Du behövde nog det.
-Det var en tuff natt. -Jag har goda nyheter.
-Har du? -Han är visst på bättringsvägen.
-Är det sant? -Han kommer att överleva.
Herregud, så fantastiskt.
Ja. Grattis. Bra jobbat.
Tack. Personalen är väldigt duktig.
Ja, de bad mig kolla hans blodvärden.
-De var väldigt speciella. -Jaså.
Ja, nästan sensationella. Han har antikroppar som ingen kan förklara.
-Om inte du kan det? -Nej.
-Du fick ju lite tid ensam med honom. -Men då verkade han väldigt svag.
-Kan jag gå in till honom? -Nej. Inte än.
Jag vågar inte. Du får vara glad att det gick bra den här gången.
-Hej, har du sett henne? -Det där funkar inte.
Kom igen.
-Du? -Vi måste dela upp oss.
-Och leta på fler platser. -Nu tänker vi lite.
Om hon vet vem och var hon är, vart sticker hon då?
-Hem kanske. -Hem? Det är inte omöjligt.
Men herregud, Siv... Om Siv träffar henne före oss...
Leta här, så hämtar jag bilen och plockar upp dig.
Ursäkta. Du måste betala för den där. 20 kronor.
Eller tre för 29. Betala helst innan du äter.
Hör du inte vad jag säger?
Ursäkta? Hallå?
Du måste gå ut.
Jag behöver lite hjälp.
-01, det är Sierra 3-1. Över. -01, uppfattat. Över.
Vi har plockat upp en kvinna i 40-50-årsåldern.
Ljushårig, medellång, pratar inte. Över.
Uppfattat.
Nej, nej, nej! Kom in, Leif!
-Hej, vad är det? -Jag har hittat henne.
Jag vet var hon är.
Väktaren sa att hon var full av märken på armarna.
Vad heter du?
Hej.
Säg vart vi ska köra dig.
Hallå?
Verkar drogad.
Sierra 3-1, vi tar med henne till sjukhuset. Över.
-De kör henne till sjukhuset! -Helvete.
Vilket sjukhus, Teo? Ta reda på det. Följ polisbilen.
Hallå? Är det nån här?
Siv?
Hej.
Är du ensam här?
Var har du varit? Jag har ringt dig 100 gånger.
-Jag har varit sjuk. -Jag ser det. Vad är det för fel?
Jag mår mycket bättre nu.
Det där är mitt brev. Siv...
-Har du läst det? -Du dödade henne.
-Nej. -Allt står här. Du hjälpte henne.
-Det är inte som du tror. -Ska du ljuga dig ur det här också?
-Jag har inte tid med det här. -Du kunde väl ha sagt nåt?
Jag kanske hade förstått!
Om mamma ville dö så kanske jag hade förstått.
-Men du bara ljög. -Jag kan förklara allt.
Som den gången du berättade om sorg?
Eller om tidvattnet? Eller om hur hon tog båten?
-Du vet ingenting. -Nej, du berättar ju ingenting.
Förklara då. Vad håller du på med?
Är det sant? Var är du? - Jag måste gå.
-Nej, jag pratar ju med dig. -Jag har inte tid.
-Vart ska du? -Sluta!
Jag måste gå. Det hjälper inte att du tjatar.
Du har rotat länge i sånt som du inte förstår.
Och jag inte säga det du vill höra! Okej?!
Jag önskar att mamma aldrig hade träffat dig.
-Siv... -Då kanske hon levt nu.
Säkert att det är hon? Var är hon?
-Kör på nu. Var är hon? -På sjukhuset. På ditt sjukhus.
Där finns massor som känner igen henne.
Varför tror du jag kör som jag gör, då?
Se på mig.
Gör det ont?
Har du varit patient här?
Jag ska höra med en kollega. Jag är strax tillbaka.
Hej.
Nu måste du vila.
-Du måste vara här hos mig. -Det är klart jag ska.
-Hur mår du? -För jävligt.
-Hur ser jag ut? -För jävlig.
-Jag är ledsen att du blev sjuk. -Det var inte ditt fel.
Nu är det vi två, Unn. Du och jag.
Jag älskar dig.
Det är bra.
Jag beklagar, Knut.
Vilma?
Jag har viktig information om en person som är död.
-Namnet? -Vilma Eikanger.
Jag är hennes dotter.
-Det står att hon aldrig hittades. -Det är för att hon mördades.
Jag ska bara ta ett litet prov.
-Hej, Ravn. -Hej.
-Vad gör du här? -Jag letar efter nån.
Jaha. Vem då?
Ravn, vad är det som händer? Du ser sjuk ut.
Jag tycker du ska åka hem och ta vara på dig.
-Jag kan ringa dig sen. -Va?
-Varför då? -Ja, om det är nåt.
-Är det det? -Nej. Vad skulle det vara?
Du får inte gå in där.
Vilma?
Känner du igen mig?
-Ravn? -Ja.
Ja. Vilma...
Kom, kom.
Är du där, Teo?
-Kom in, Teo. -Jag är här.
Vi är snart där med Vilma. Du måste förbereda en del.
Uppfattat.
Hon behöver saltvattenslösning och intravenös näring...
Kom inte hit. Det är nån här. Rött larmläge.
-Kom inte hit. Rött larmläge. -Vad i helvete?
-Leif? -Hitta ett annat ställe.
Leif!
-Hej. -Hej.
-Vad gör du här? -Och det frågar du?
-Är du ensam här? -Ja.
-Ja? -Var är Marit?
-Marit? -Har hon det bra?
Ja, Marit har det fint. Jag lovar dig.
Och din dotter Agnes. Det dröjer inte länge nu.
Det blir en pojke, inte en flicka.
Vill du träffa honom nån gång?
Det kan bara ske på ett sätt.
Du förstår väl?
Du gör rätt, Teo. Får jag kalla dig det?
-Teo? -Vad heter du?
-Per. -Vad händer med Leif nu?
Det är inte Leif jag är ute efter.
Hej. Går det bra, eller?
-Ja. -Okej. Hör på mig.
-Det måste bli så här, Leif. -Va?
-Det måste det. -Nej, Per.
Antingen så tar jag med honom lugnt och stilla.
Eller så kommer 20 man från Säpo och stänger av din verksamhet.
-Det är ditt val. -Nu ska vi tre prata.
Vi har inget att prata om. Du kan inte prata dig ur det här.
Jag vet att du är ensam här. Ingen vet att du är här.
Eller hur?
Ingen vet att han är här.
-Så är läget. -Det stämmer.
Allt är mitt fel. Det är det.
Leif, jag klarar inte att leva här som en råtta.
-Som en råtta? Du vill inte det här. -Jo.
Där ser du.
Jag måste få veta att Marit och barnet är i trygghet.
-Han har lovat att hjälpa mig. -Och du litar på honom?
-Ja. - Kom så går vi. -Teo?
Vart går man? Kommer jag ut där?
Förlåt.
Glömmer du inte en sak?
62 miljoner. Så ser det ut. Minus lite svinn, förstås.
Om du vill förse dig med lite, innan du ger tillbaka det till banken-
-så är det okej med oss. Men då låter du Teo vara.
Det är helt okej för mig också.
Pengarna är inte värda ett skit, och det vet du.
-Vi tar med dem. -Vi?
-Jag kan inte bära allt själv. -Jag tar det.
Klarar du resten själv? Trappan är där och dörren där.
-Du följer också med. -Nej. Leif är oskyldig.
Där ser du att du inte kan lita på honom.
-Vi har ett avtal. Kom igen. -Han går om han vill gå.
-Det är jag som bestämmer. -Är du säker på det?
Tänk på Marit.
-Jag stannar här. -Nej.
-Jo, han stannar här. -Nej. Kom igen nu.
Jag tror inte du vill döda nån, Per. Lägg ifrån dig pistolen.
Jag gör det om jag måste.
-Leif... -Hur länge har jag känt dig?
-Du är ingen tuffing. -Leif...
Du är smart, precis som jag.
Det är därför vi funkar så bra ihop.
Skit i det där.
Om jag åker dit så gör du det också.
Lägg ifrån dig pistolen. Du kommer ändå aldrig att använda den.
Sluta nu.
Sätt på dig de här. Kom igen.
Teo, du behöver inte göra det här. Du ser ju att han bluffar.
Informationen du fick innan rånet kom från honom.
-Håll käften. -Allt kan spåras till honom.
Nu ska han offra dig för att rädda sig själv.
Utan pistol är han bara en liten man som är jävligt stor i käften.
Ta det lugnt!
Nu är det oavgjort. Slåss inte!
-Nu är vi klara. Båda vann. -Nej.
Fan! Stanna där!
-Leif. -Flytta på dig.
-Nu gör vi det. -Sluta nu! Leif!
-Nu räcker det! -Han får inte komma undan.
-Sluta nu. -Han ger sig inte nu.
-Han ger sig aldrig. -Leif!
Ska vi prata om det nu, eller?!
-Per? -Nej, nej, nej.
-Vad fan har du gjort? -Nu pratar vi om det.
Nej, nej, nej.
Hallå? Per?
Du måste komma ner, Leif!
Unn, det är Ravn. Jag är på kliniken.
Vi måste prata. Var fan är du? Har du flyttat Vilma?
Ring mig nu.
Per? Per?
-Han är död. -Det vet vi inte.
-Släpp mig! - Per? -Han är död.
Det är inte säkert.
Per?
-Leif, det är är mitt fel. Inte ditt. -Det var jag som gjorde det.
Hör på mig, Per.
Om det inte varit för mig så hade inget av det här hänt.
Be Ravn titta på Per så tar jag en time out.
Jag ska bara tänka lite på det. Jag fixar det.
-Du kan inte fixa det här! -Det blir bra.
Det blir bra.
Tog det verkligen sex månader för att få min kur att fungera?
Din kur fungerade inte.
-Men jag hittade en annan kur. -Du?
-Det måste du förklara. -Det ska jag.
Men det viktiga är att den fungerade och att du lever.
Och att vi är tillsammans igen.
-Finns det en kur som fungerar? -I alla fall på dig.
Jag måste få veta vad du gjorde. Jag måste få veta allt.
Det ska du få.
Du? Det är okej.
Andas in och andas ut. Andas lugnt.
Rösten kommer tillbaka. Allt kommer tillbaka.
Vi tar en sak i taget. Du ska få nåt att dricka.
Vill du att jag ska vara här hos dig?
Leif? Vad gör du?
-Hej. -Vad har hänt?
Jag ramlade i trappan. Det är inga problem.
-Vad är det som sker? -Vad menar du?
Ravn ringde och sa att Vilma var borta.
-Ja, hon mår bra. -Är hon vaken?
-Ja, Vilma är vaken. -Det är ju helt galet.
-Hon är inte där. -Var är hon då?
-Du får inte gå ner där. -Varför det?
Leif?
Jag håller på och fixar lite. Så det är bra om ingen är där.
-Okej. jag måste gå ner. -Jag menar allvar.
Unn? Var snäll och vänta.
Var hon ensam när det hände? Var hon ensam när hon vaknade?
-Leif? -Va?
Var Ravn eller du där? Var nån med henne?
-Nej, vi var inte här. -Har vi det på video?
Ni var inte här, så hon var alldeles ensam när hon vaknade?
Stackars Vilma. Hon kan inte ha förstått nånting.
Sorry. Ta hand om Marit.
Vilma?
Siv!
Översättning: Henrik Hedström www.sdimedia.com