Vilma?
-Vad är det? -Du ser så rädd ut.
-Verkar jag nervös? Ska jag le mer? -Kanske det.
Vilma?
-Är det verkligen du? -Mm.
-Var det okej? -Ja, det var bra.
Puss.
Så härligt att se dig igen.
Måste jag säga så här?
Det är viktigt att alla säger samma sak.
Nummer 68.
Jag är dödförklarad, men det är jag ju inte.
Ja? Det är jag.
Vilma?
Är det verkligen du?
-Ravn? -Vilma.
Säg inget. Bara krama mig.
Så härligt att se dig igen.
Teodor Naustvik har överlämnat sig till polisen-
-efter att ha varit efterlyst sen september-
-efter det brutala rånet. I samband med gripandet omkom en polisman.
Naustvik har tagit på sig skulden.
Oslo-polisen har gripit honom för grovt rån, mordförsök och mord.
Naustvik sägs ha lämnat igen bytet på 62 miljoner kronor.
-Hallå. -Hej. Tack för senast.
Fan, grabbar... Jag vet fan inte vad som hände.
Jag plockade ju upp den sista väskan.
Den som höll dörren öppen. Jag vet inte om du minns det.
Jag vill bara säga... Förlåt.
-Det var inte meningen. -Skrattar du?
Han är ju ledsen. Det ser man.
Han säger förlåt.
-Shit happens. Eller hur? -Jo.
Det vet ju vi. Så det ska du inte tänka på mer.
Härligt att se dig igen. Härligt att se dig igen, sa jag.
Ja. Härligt att se er igen också.
Nej. Jag går inte ner där nu.
Det är mjukt och fint. Som snö. Det är bara att testa.
-Okej. -Det är en exotisk rutt.
-Men det är en fördel. Känns det bra? -Ja, det gör det.
-Vart ska vi? -Det får du se när vi är där.
-Bodde han här, eller? -Han har byggt det åt er.
Jag kan visa lite. Det är mycket olika saker.
Mat blir inget problem.
Här kopplar du in dig på det allmänna vattennätet eller din egen tank.
Det funkar. Allt renas och kommer tillbaka igen.
Strömmen är kopplad till tunnelbanenätet.
Där ser man det. När tågen bromsar så alstras ström-
-som återförs till nätet. Det är den vi använder.
Här kostar inte elen nåt.
Och så finns det förstås en generator.
Gästsäng och dusch. Jag vet att barnrum var viktigt för dig.
Det har han byggt. Man klättrar bara upp för stegen. Det är jättefint.
-Det är ett jättebra ställe. -Jag fattar det inte.
Han var världens snällaste, och sen dödar han en polis.
-Jag fattar inte. -Man fattar inte allt i världen.
-Vår son får växa upp utan sin pappa. -Jag kan ställa upp.
Och då menar jag med vad som helst.
Kanske inte föräldramöten, men annars hjälper jag dig gärna.
Jag hjälper dig. Då är det bestämt.
Och allt det här är ditt. Kom och gå när du vill.
Hur hjälper det mig när inte Teo är här?
Jag vet inte vad som hjälper.
-Jag vet att Teo hade velat... -Han är ju inte död!
Prata inte som om han var det! Vet du vad hans största problem var?
-Nej. -Det var du.
Om han inte sett upp till dig så in i helvete, så hade inget hänt.
Han ville imponera på dig.
Det var din info som gjorde att han fick vara med på rånet. Jag vet det!
Vi hade varit panka, men det är vi ju ändå.
Vi hade i alla fall varit tillsammans.
-Jag måste ut ur den här graven. -Men...
Den bästa förberedelsen är att göra sig helt oberoende.
Inte beroende av nån. Bara ansvarig för dig själv.
Men det är inte så vi byggt landet.
Vi har satsat på allemansrätten, samhällsansvaret-
-gemenskapen och oljefonden.
-Hej. Det var länge sen. -Ja.
Så därför tar vi en massa saker för givet.
Utan att vi vet hur det funkar.
När du trycker på knappen ska lampan tändas.
När du vrider på kranen ska det komma rent vatten.
Annars blir du arg, för så ska det ju inte vara.
Du blir arg på nån du inte känner, men som får skulden.
De som får betalt för att tänka på allt du inte vill tänka på.
De som vet bättre, men ändå stoppar huvudet i sanden-
-och låter dig sova. Så en dag upptäcker du-
-att du försovit dig till ditt eget liv-
-och vaknar upp i en värld du inte känner igen.
Vi har gjort oss beroende av andra. Det är motsatsen till frihet.
Den dag du ringer 112 och ingen hjälper dig, vad gör du då?
-Trött? Ska vi ta en paus? -Nej, jag vill se allt.
Jösses. Det är inte ofta man ser dig.
-Hej, Leif. -Så det är så du ser ut.
Jag får väl gratulera. Härligt.
Tack, jag kan inte klaga. Det blev lite tråkigt på slutet.
-Leif. Jag är chefen här. -Jag förstod att du var Leif.
Jag vill prata lite med dig. Här inne.
Det är jättebra att hon är uppe och går.
Men jag har fixat patienter för två veckor, så jag behöver veta mer.
-Fan. Du kan inte boka in folk nu. -Vad ska jag säga åt dem, då?
Det är folk som kanske kan få hjälp för första gången.
Jag kan inte säga att läkaren inte är här för att han hellre är ledig.
Det kan jag inte säga. Det är en känslig fas här.
Du anar inte hur snabbt folk slutar lita på en.
-Jo, jag vet. Men jag bara... -Hur mycket har inte jag bidragit?
Det finns utrustning här för många miljoner.
Jag vet det. Men...
-Ge mig några dar. Jag behöver det. -Du får två dar.
-Är allt bra med dig annars? -Ja.
Vad är det, Leif?
Två dar.
-Det är Leopold. -Leopold?
-Vad dog han av? -En överdos tillväxthormon.
Vi insåg att det var nervbanorna i din hjärnstam som var skadade.
Det såg ut som makrofagerna inte bara åt upp bakterieinfektionen-
-utan även förstörde vissa nervfibrer-
-eller myelinet runt dem. Vi kunde ju inte scanna dig här.
Nej.
Jag försökte bygga upp dina nervbanor igen.
-Med tillväxthormon? -Jag testade det först på Leopold.
Och sen minskade jag dosen och isolerade FoxO-genen-
-hos hydrapolypen och manipulerade dina stamceller.
Så nu innehåller jag lite jästsvamp...
...lite ebolavirus, lite polyp, lite tillväxthormon och lite råtta?
Ja, det låter märkligt. Men så är det.
-Vet du vad det var som fungerade? -Kanske allt.
-Det här är ju helgalet. -Det är mycket att ta in.
Jag är ett försöksdjur. Lite av ditt och lite av datt.
Det här kan jag inte använda till nåt.
Vadå använda? Det viktigaste är ju att du lever.
Jag förstår inte varför ni var tvungna att göra så här.
Vi var tvungna. Det har jag ju förklarat.
Ingen kunde få veta nåt.
Vi hade kunnat vara där och stöttat dig.
Det var inget vanligt sjukhus utan en privat klinik.
De lät mig experimentera med mitt liv.
Och sånt brukar inte de anhöriga stå ut med.
Men det här ska vi stå ut med?
Jag vet inte hur jag skulle kunna ha gjort det på nåt annat sätt.
Du kunde ha berättat att du levde, innan vi begravde dig.
-Hade du föredragit att jag var död? -Hur kan du säga så?
Sluta få det att låta som om jag förstör för alla andra, då.
-Jag tänkte börja plugga igen. -Spännande.
-Vad ska du läsa? -Psykologi, tänkte jag.
Det är precis vad den här familjen behöver.
Ja, om några år kan alla komma till mig med all skit.
-Vi får väl bespara dig det värsta. -Menar du lögnerna?
Och låtsas som om allt är bättre än det är?
-Hej, Ravn. Kan jag komma in? -Helst inte.
Jag är bara nyfiken på hur det går.
Jag har inte sett henne sen hon var på sjukhuset.
-Vilma mår bra. -Fint.
Jag tog ett blodprov då.
Du stal ett blodprov från en försvarslös.
-Vilma behöver följas upp på sjukhus. -Är det därför du är här?
Ja.
Jag är förstås väldigt nyfiken på vad ni gjort.
-Tack för omtanken, Grethe. -Hur har du tänkt förklara det här?
Vadå?
Journalister har ringt mig, men jag har förstås inte sagt nåt.
Jag ville prata med er först.
Men det vore ju bra för er med sjukhusets hjälp.
Du ska inte vara så egoistisk. Hela världen behöver det ni upptäckt.
Ravn?
-Vad ville hon? -Äta dig till middag.
Framgångsrikt? Har jag inte lärt dig nånting?
Du skapade ett virus som dödar bakterier antibiotika inte rår på.
Är inte det framgångsrikt?
Men om biverkningarna är död eller koma...
-Du sitter ju här nu. -Det är processer jag inte fattar.
Och metoder jag inte kan acceptera.
Ravn var tvungen att göra på sitt sätt. Och han lyckades.
Jag vet att jag borde vara tacksam.
Grethe erbjöd mig att få tillbaka jobbet.
-Har du tackat ja? -Inte än. Jag funderar.
Hon frågade efter dig, och sa att hon ville hjälpa till.
-Litar du på henne? -Gör du?
Forskare återuppstod från de döda.
Ravn, nu orkar jag inte mer. Nu är de här.
-Vad håller du på med? -Sigurd Johnsen. Från "Se & Hör".
Nu låter ni oss vara ifred. Stick härifrån.
Jag ringer polisen.
Vi får nog börja svara på deras frågor.
De har börjat ringa Siv också. Men hon säger "inga kommentarer".
De skriver om oss ändå. Det är bättre om vi ger dem vår historia.
Då kanske vi slipper det här.
-Låter de oss vara ifred då? -Ja, om de tror på oss.
Vi ska träffa ett gift par med en mycket märklig historia.
För sju månader sedan begravde han sin frus kista-
-och försökte komma över hennes desperata val.
En sista utväg efter att hon blev smittad av bakterien hon forskade på.
-Hej. -Hej.
Jag tänkte bara... att du kanske ser det där.
Ja. Tack.
-Välkomna. -Tack.
-Hur har de senaste dagarna varit? -Ja, vad ska man säga.
-Väldigt trevliga. -På sätt och vis.
Vi har behövt prata en massa. Det var ganska tuffa dagar.
För du har ju varit arg.
Ja, jag kände mig ju lurad.
"Varför fick inte jag vara med? Varför gjorde hon så här?"
Hur upplevde du det att leva i denna lögn-
-i förhållande till din man och dotter?
Det var inte lätt.
Jag tänkte på dem hela tiden.
Varför kunde de inte vara en del av hemligheten?
Det ingick i avtalet.
Men varför var det viktigt?
Det kunde ju inte gå värre än det de trodde hade hänt.
Då fick de i alla fall en begravning, om jag inte överlevde.
Det hade de fått ändå. Om de vetat vad du höll på med...
Att försvinna nuförtiden är inte så lätt.
Han hittade en tom båt och ett brev från dig.
Du var på väg ut i Europa till den här kliniken.
Vad hade du med dig? Vilket bagage?
Vad menar... Vad tänker du på då?
Hade du med dig väska, telefon och pass?
Jag hade en liten väska med kläder.
-Hur reste du? -Jag blev hämtad...
-...med bil. -Från stugan?
-Nej. -Var blev du hämtad?
-Det är ju inte riktigt... -Jag tycker inte...
Vi får väl nöja oss med Vilmas förklaring.
Transporten är inte så viktig.
Var inte det här en av dina första frågor också?
Självklart.
Nu är vi inne på nåt som inte riktigt har med...
Jag hade inget annat val än att skriva under på det här.
Jag kan inte svara på hur jag kom dit och varför.
Det var bara så. Jag hade inget val.
Jag beklagar om du tycker att jag gått för långt.
Men för mig är det naturligt att fråga vad som hänt.
Eftersom du inte kan berätta om hur forskningen gick till-
-och inte ens var kliniken finns-
-så är det svårt att veta vilka frågor du kan svara på.
Just nu är de inte så många.
Vi byter ämne här i studion. Nu ska det handla om kärlek.
Här är vår reporter Niklas.
Ja. Det var bara jobbigt att se.
Hon gjorde sig bättre i koma. Det här är inte hans idé.
Han hittade inte på att de skulle vara med där.
Det är inte hennes fel att hon måste ljuga.
Men man kan ljuga bättre.
Folk undrar nog om hon ens varit utomlands.
-Vi borde kanske packa ihop där nere. -Vad?
Vi kan inte låta grejerna stå framme. Vi ska ju inte ha kliniken igång.
Jo, det är klart att vi ska.
Ravn kommer imorgon bitti. Vi har en massa patienter.
-Okej. -Men du kommer ju inte.
Du har valt sida. Du är färdig där.
Varför kom du egentligen hit till mig ikväll?
Intervjun är ju relevant för oss.
Därför. Om det är nåt problem så kan jag...
Det är inget problem.
Hur är det med dig, Leif?
Du kan prata med mig.
Du kan nog inte helt identifiera dig med det jag gjort.
-Jag har gjort mycket dumt. -Har du?
-Nåt som du ångrar? -Ja.
Som du aldrig kan gottgöra?
Nåt som gör att du kanske aldrig kan sova igen?
För att det är så jävligt?
Nej, det har jag kanske inte.
Jag är en farlig person.
-Jag är en farlig person. -Farlig?
Jag visste det inte, men nu tror jag det.
Det tror inte jag. Jag tror att du är en bra kille.
En bra kille?
Leif?
"Kära mamma och Ravn, lycka till med skådespeleriet."
"Jag vill inte vara med längre. Jag har flyttat."
"Ring mig inte. Jag tar kontakt om några dar."
"Hoppas vi en dag kan vara en familj igen. Vi tre."
-Det ringer. -Det är inte min.
-Du har kommit till Ravn. -Helvete.
-Du är väl inte läkaren? -Jo.
-Vad kan jag hjälpa dig med? -Jag har väldigt ont.
Var då?
Det är normalt att den ena är större än den andra. Oftast den högra.
Knölen då? Det känns som den sitter ihop med resten av...
Den?
Det ska vara ömt, så det är helt normalt.
Ja, ja, ja.
God morgon. Ravn Eikanger?
Hur lång tid tar det tills jag får svaren?
HIV-test tar väl cirka en vecka, tror jag.
Det beror på hur många patienter vi har.
Så ja.
Vad gör vi om det är positivt?
Om du har HIV så får du träffa en specialist.
Det ingår i priset, så det är ju väldigt bra.
Du får hålla armen stilla.
Det här var inte så lätt.
Ja, men...
Så där!
Det gick väldigt bra.
Där kommer det blod. Håll där.
Sätt på den här.
Det gick ju jättebra.
-Har ni metadon här? -Nej.
-Subutex, då? -Nej.
-Suboxone och sobril, då? -Vi håller inte på med avvänjning.
Vi bedriver öppenvård. Skador, undersökningar och småoperationer.
-Så ni har morfin? -Ja.
Ja, vi har det...
Vem är det där?
Det var ett möte om en möjlig finansiering.
Jaha. Från läkemedelsindustrin?
Inga sjukhus har råd med det vi vill göra.
Är det inte för tidigt? Du kan inte sälja nåt som inte är ditt.
Kräver du äganderätten? Eller Ravn?
Till nåt som Vilma utvecklade när hon var allvarligt sjuk-
-på en hemlig plats utomlands? Var inte så naiv.
Det här är Nobelprismaterial.
Nu har vi chansen att säkra oss patentet.
-Det går Vilma aldrig med på. -Det får hon själv avgöra.
Jag vill prata med min fru.
Jag såg dig på TV igår.
-Hur tycker du att det gick? -Det gick väl bra.
Din förklaring har stora luckor. Exempelvis var du varit.
Era förklaringar stämmer inte med varann.
Vad är ni ute efter?
Vi tror att du behandlat din fru själv.
Och att du dolde henne illegalt här i landet.
Att bidra till att fingera sin egen död är straffbart för er båda.
-Ravn visste inget. -Det tror jag att han gjorde.
Har ni några bevis?
Jag tror ni ljuger för oss. Båda två.
Din dotter försökte få din man gripen för mordet på dig.
Det är inte så konstigt.
Problemet är att ingen kan bekräfta er historia.
Lägg ifrån dig den där.
Det kan vara livsviktigt när patienter ringer.
-Lägg den där. -Är jag gripen?
-Hallå? -Du måste komma nu.
-Vi samarbetar ju nu. -Är du säker?
-Har hon puls? -Den kommer och går, tror jag.
Sluta med det där om hon har puls.
-Vad heter hon? -Maja, tror jag. Hur så?
Flytta på dig. - Hör du mig, Maja?
Hon sa att hon visste hur mycket hon behövde. Hon tog sprutan själv.
Hon fick inget annat. Jag är ingen idiot.
Håll i hennes huvud.
Hör du mig, Maja? Det går bra.
Jag vill ha pengarna tillbaka och inte bli behandlad av honom.
-Lugna ner dig. -Ge tillbaka pengarna.
-Du kanske kan... -Ge honom pengarna. Och ta ut dem!
Du får pengarna i bilen. Kom igen.
Om du är läkaren, vem är då han?
Hon måste till akuten och få nanoxon. Annars slutar hon andas.
Hej.
-Jag behöver hjälp. -Ja, det är klart.
Tänk dig för, Vilma. Corpus AGE är ökända.
Om du ingår ett avtal med dem tappar du all kontroll över forskningen.
Allt det du jobbat för. Och Ravn och jag också.
Om polisen får veta sanningen så hamnar Ravn i fängelse.
Kanske du också.
Corpus AGE är redo att bekräfta hela din historia.
Att du var hos dem i Schweiz och att de täckte alla utgifter.
Jag beklagar. Det var inget idealiskt upplägg.
Det var lite dumt.
-Vi kan inte ha kontakt. -Låt mig förklara.
Hon sa att hon visste hur mycket hon skulle ta.
Det spelar ingen roll. Polisen är efter mig.
De tror inte på historien.
De tror vi botade Vilma på en hemlig plats i Norge.
-Ser de mig här så är det kört. -Du kan inte dra dig ur.
Jag kom hit för Vilmas skull. Kliniken var för att vi ändå var här.
Nej, och det vet du.
-Det var för att folk behövde den. -Mycket bra har hänt här.
-Ja, en massa folk har fått hjälp. -Nu är det andra som behöver mig mer.
Då vet jag var jag har dig. Det är skönt att veta.
När det blir jobbigt så sticker du. Det borde jag ha förstått.
Lägg av. Vad trodde du? Att vi skulle sitta här för evigt?
Vad ska jag göra, då? Ska jag sitta här utan personal?
En fullt funktionell klinik utan personal?
Kliniken var ditt projekt. Mitt projekt är över.
Och kliniken är stängd.
All energi är konstant.
Det blir aldrig mer eller mindre.
När nåt stannar så startar nåt annat.
Så är de fysiska lagarna.
Värme, elektricitet, rörelse, raseri och kärlek...
Allt bara flyttar sig. Ändrar form.
Som ett avtal vi inte vet att vi ingått.
För mycket av något och för lite av något annat-
-sätter allt ur funktion.
Om alla slutar äta kött så stoppas den globala uppvärmningen.
Men om alla slutar köpa julklappar kollapsar hela världsekonomin.
Allt som vi tar för givet. Elektriciteten, vattnet, maten-
-värmen, ljuset, teven och internet.
Så länge vi har det så är vi i balans.
Då är systemet stabilt.
Men det är så lite som krävs. För all energi rör sig.
När T-banan accelererar drar den ström från nätet.
Och när tåget bromsar skickas strömmen i motsatt riktning.
Över 2000 kW per tåg.
Just nu är 64 tåg igång.
Om alla de bromsar samtidigt skickas 128 000 kW-
-till närmaste transformatorstation. Den kollapsar och smälter.
Och det blir ännu värre för den nästa och den nästa.
Nu är det dags att vakna.
Klockan har slagit tolv. Nedräkningen började för länge sen.
Nu går larmet.
Den som inte gömt sig nu...
Översättning: Henrik Hedström www.sdimedia.com