Nu îmi spune mie ce să fac.
Vrei să-ţi scot telefonul?
Să-ţi fac un filmuleţ?
Ai putea să-l arăţi tuturor prietenilor tăi. Nu ar fi ilar?
Nu, nu am făcut asta, Billy.
Billy...
A treia uşa în capătul dinspre nord, în aripa vestică.
Îmi şti numele?
Vezi, asta mi se pare amuzant.
- Recepţionat. - Cum îmi spui de obicei?
Spune-mi.
Sam, Jules.
Cum îmi spui?
Este sus. Urcăm.
Cum îmi spui?
Hei.
Pot să mă uit?
Da, sigur.
Este uimitor.
Arată ca o hartă sau ceva de genul ăsta.
Într-un fel este, cred.
Că... ştii când vezi tipii ăia de la tv. cu monitoarele alea mari în spatele lor,
şi au o hartă cu fulgi mari de zăpadă pe ea?
Cred că ar fi super dacă am vedea oamenii...
desenele lor sau, ca... oameni micuţi, desigur, dar...
şi s-ar plimba pe acolo întrebând: "Unde îmi sunt mănuşile?",
sau: "Unde îmi este fularul?"
sau: "Unde îmi este haina?".
Ei bine, ce arată harta ta?
Nu ştiu.
Viaţa mea sau aşa ceva.
Sună prosteşte când o spun cu voce tare.
Asta eşti tu?
Serios, Billy, este foarte bine.
Asta este chestia cu ora de artă, ştii?
Când sunt acolo, mă simt fericit.
Este singura dată când mă simt aşa cu adevărat.
- Ne vedem mai târziu, bine? - Da, bine.
Hei, ce se petrece?
- Nimic. - Nimic?
ÃŽmi pare rÄƒu pentru ocol.
"Frumoasa din PÄƒdurea AdormitÄƒ" nu s-a putut trezi la timp ca sÄƒ ia autobuzul dimineaÅ£a.
Nicio problemă.
Adolescenţii şi dimineţile... nu se potrivesc prea bine.
Ei bine, adolescenţii şi orice... nu se potrivesc prea bine.
Cum merge şcoala, Clark?
Clark?
Ce?
D-ul Parker vorbea cu tine.
Ascultam muzică.
Îi poţi spune cum merge şcoala?
Este în regulă.
Şcoala merge bine.
Asta este bine.
- Da. Ne mai vedem, d-le Parker. - Mă bucur că te-am văzut, Clark.
"Mulţumesc pentru drum, tată."
Trebuie răbdare, nu?
Da, nici nu ai idee.
Da.
Da, sunt norocos, cred.
Hei, K-way.
- Hei, Billy. - Haide, prietene, nu fi nepoliticos.
Scott, lasă-l în pace.
Unde te duci?
- La magazinul din colţ. - Da?
Mâncare hrănitoare? Prăjiturele şi cipsuri?
- Termină. - Ce să termin?
Eşti îngrijorată de K-way? Micul tău prieten artist?
Haide. Vroiam să îi dau nişte bani de masa de prânz.
- Dumnezeule, Scott! - Care este problema ta?
- Nu am nicio problemă. - Hei, dă-i drumul.
- Scuză-mă? - Am spus să-i dai drumul.
Am auzit ce ai spus.
- Atunci dă-i drumul. - Băieţi, terminaţi.
Sau altfel?
- Nu există "Sau altfel". - Serios?
Scott...
Pentru că eu cred în "Sau altfel".
- Scott! - Nu vorbi cu mine, "Sau altfel".
Sau... nu te băga în treburile mele, "Sau altfel".
- Prinde-l! - Bună lovitură.
Nu credeam că homosexualii pot să se bată.
Nu sunt homosexual!
De ce te loveşti singur?
- De ce te loveşti singur? - Scott!
Asta trebuie să doară.
- Tony? - Este de nepreţuit.
Haide, zâmbeşte, homosexualule.
- Tony, opreşte-te! - Zâmbeşte.
Spune-o. Noi toţi ştim adevărul... eşti un mic rahat.
- Din cauza asta mănânci asta. - Scott!
Mic rahat.
Te descurci grozav, K-way.
Te descurci grozav.
- Terminaţi! - O să spună că este homosexual.
- Nu sunt homosexual! - Spune-o!
Sunt... homosexual
Şi: "Sunt un mic rahat".
Şi sunt un mic rahat.
Ce fraier.
Scott!
- Dă-mi asta. - Hei.
Este amuzant.
Către... întreaga listă de prieteni.
Subiect..."K-way mănâncă gunoaie".
Trimit.
Gata.
Pe mai târziu, K-way.
Ella.
Trace?
Tu eşti...
Nu ar trebui să fii la şcoală?
Adu-mi o bere.
Ce naiba faci? Adu-mi o bere.
Eşti îmbrăcat?
Da.
Deci?
Prima zi de când te-ai întors. Eşti emoţionată?
Nu.
Am auzit că ţi-ai luat concediu.
Plaje şi margarite?
Da, puţin R & R.
Dar deasemenea m-am întors la bază.
Serios?
Am crezut... am crezut că tu şi tatăl tău...
Când te convoacă generalul, nu poţi să refuzi.
Despre ce a fost vorba?
Ei bine, a tras nişte sfori şi vrea să mă întorc în armată,
unde pot face ceva cu adevărat.
Frumos...
Ce i-ai răspuns?
I-am spus că pot face ceva cu adevărat aici.
Foarte bine pentru tine.
A crezut că nu m-a înţeles bine, pentru că nu sună ca "Da, d-le".
Oricum, să am de a face cu tata, a fost...
Asta a fost partea uşoară.
Care a fost partea grea?
Când m-a întrebat mama când o să te cunoască.
În fiecare toamnă, vremea se schimbă...
evident.
Vânturile reci sunt împinse spre sud,
dar oceanul Atlantic este încă cald în urma verii.
Asta face că... te pot ajuta?
Dacă nu eşti din clasa asta, va trebui să aştepţi până la pauză.
Vrei te rog să ieşi din ora mea...?
Nu mă atinge, bine?
Nu am intenţia să te ating.
Dar tu, d-le, îmi deranjezi clasa.
Hei, prietene...
Nu mă atinge, încerc doar să găsesc e cineva, în regulă?
- Care este problema ta? - Nu am nicio problemă!
Nici măcar nu eşti din clasa asta, fraierule. Aşa că dispari de aici.
Nu îmi spune aşa!
Jos! Jos!
Subtitrarea: Avocatul31-Subtitrari-noi Team www.subtitrari-noi.ro
Flashpiont Season 02 Episode 11
Bine, în cele din urmă dar cu siguranţă nu ultimul lucru,
mâine avem un exerciţiu cu echipa cinci.
Iar eu anticipez sigur o victoriei a echipei unu.
- Cu siguranţă. - Aşa este.
De aceea ne vom petrece restul dupăamiezei antrenându-ne echipaţi
şi cu armele într-o clădire cu şase nivele
pe care o vom folosi la exerciţiul de mâine.
Ne antrenăm pentru un exerciţiu de antrenament?
Participăm ca să câştigăm, d-le Scarlatti. Participăm să câştigăm.
Echipa unu, alarmă. Avem un trăgător într-un liceu.
Doi răniţi. Primele echipaje sunt pe drum.
Jules, eşti pregătită pentru asta?
48 de zile la fizioterapie, patru ore pe zi la sala de gimnastică, opt ore la poligon...
Da, cred că sunt pregătită.
Să mergem să îndreptăm situaţia.
În regulă, băieţi, trei ieşiri.
Ieşirea dinspre nord, vest şi cantina din stânga.
Avem poliţişti la toate cele trei uşi.
Directoarea este înăuntru, prima încăpere din stânga.
Bine, unde sunt cei care au ajuns primii aici?
Aparent respectă protocolul.
Au închis zona, strâng informaţii...
Câţi subiecţi sunt şi unde se află?
Avem un singur trăgător, pare a fi elev.
Doi răniţi. Atât ştim deocamdată.
Nu au mai fost împuşcături... Ăsta este un lucru bun, nu-i aşa?
Depinde.
- Sunt Directoarea Chivali. - Bună ziua, d-nă.
Am fost alertaţi din încăperea 312.
Am folosit un intercom al profesorilor... printr-un cod prestabilit.
- Care este...? - "Cod roşu".
- Sună puţin prea evident, ştiu. - Ce se întâmplă în cazul codului roşu?
Înseamnă să urmăm procedura de exerciţiu.
Dar profesorii ştiu că este o situaţie reală pentru că nu le-a fost anunţată.
Încuie uşile. Se asigură că fiecare geam este asigurat. Închid jaluzelele.
Pun mesele în forma unei baricade în colţ. Elevii trec în spatele meselor.
În ce-i priveşte pe majoritatea elevilor, ăsta este un exerciţiu.
Facem asemenea exerciţii la câteva luni.
Dar toţi copiii au telefoane mobile.
Se vor suna şi îşi vor trimite mesaje.
Cine ştie ce îşi vor spune, ce ştiu.
De aceea o să rezolvăm asta rapid şi calm.
- Ai vreo veste de la Tony? - Nu, nu îl pot prinde.
Goneşte-i de aici.
La o parte, băieţi. La o parte. Daţi-vă în spate.
Poliţia. Lasă-i să intre.
SRU a ajuns la locul apelului la 1:37 p.m.
S-au tras două focuri la aproximativ 1:21 p.m.
D-nă.
D-nă, unde s-au dus prima dată cei care au venit primii?
Primii ofiţeri de la faţa locului.
Nu ştiu. Au intrat.
Avem câte unul la fiecare uşă, doi se îndreaptă spre etajul trei.
Bine, Eddie.
Doar cei din SRU. Noi trebuie să controlăm asta, bine?
D-nă, aveţi vreo idee cu cine ne confruntăm aici?
Adică, cu toate telefoanele astea mobile, cineva trebuie să fi văzut ceva.
Da, bărbat, alb, între 15 şi 17 ani, cu glugă, înălţime medie.
Cu siguranţă un elev la liceul Wellesley.
Probabil în al doilea an de liceu, dar asta nu este sigur.
În regulă, deci un puşti alb cu glugă.
Da, nu, ştiu. Seamănă cu jumătate dintre elevii din liceul meu.
Sunt sergentul Greg Parker de la SRU.
- Către toţi poliţiştii de la faţa locului. - Toată lumea să intre înăuntru.
Subiectul este alb, între 15 şi 17 ani, înălţime medie, poartă o glugă.
Nu îl abordaţi.
Întoarceţi-vă în biroul Directoarei, care este centrul de comandă, urgent.
- Price, trebuie să mergem. - Haideţi, toată lumea înăuntru. Haideţi.
Price, haide. Vor să mergem la centrul de comandă.
În regulă, încuie uşa asta.
De 15 minute nu s-au mai tras focuri.
Bine.
În regulă, să asigurăm ieşirile. Să fie poliţişti la fiecare uşă.
Toţi copiii care sunt deja afară, să îi ţinem în parcare.
Sam şi cu Jules sunteţi echipa Bravo. Să obţinem planurile clădirii.
Lou, tu o să fii cu poliţiştii.
Spike, tu vii cu mine.
Să monitorizăm toate convorbirile telefonice.
Să rămânem pe intercom. Să ţinem clasele de elevi calme.
Nu intră şi nu iese nimeni fără a fi escortat de poliţie.
Am înţeles.
În regulă, Eddie.
Întâi răniţii...
Să îi scoatem în siguranţă şi să obţinem toate informaţiile posibile de la ei.
În regulă. Să mergem.
Du-te la oră.
Răspunde la telefonul tău stupid, nu îmi pasă.
Este ora de geografie. Cu d-na Hilton.
Parcă ar avea 100 de ani. Nici nu va observa că lipsesc.
Dacă ai ceva de spus...
Nu mai vreau să fac asta.
O singură lună. Atât a fost.
O lună cu tine şi nu mai simt că sunt eu însămi.
Bine.
L-ai bătut pe prietenul meu.
Nu, i-am dat un mesaj, bine?
Tipul încerca să se bage între noi doi.
- Mă ajuta! - Nu ai nevoie de ajutor de la un tip ca el.
Ce fel de tip?
- Tipul ăla este... - Cum?
Ciudat? Fraier?
Da, ei bine aşa eram şi eu.
Până acum o lună când ai decis că merit să îţi pierzi timpul cu mine.
Dumnezeule, măcar el este interesant.
- Este inteligent. - Bine, da, înţeleg, poftim.
Mulţumesc foarte mult.
El este inteligent şi eu cum sunt?
Doar un fotbalist prost?
Îmi pare rău, nu mă pricep la artă sau artizanat.
Să mergem.
D-nă Hilton, suntem de la poliţie.
Numele meu este Ed Lane. Sunt de la Unitatea de Răspuns Strategic a Poliţiei.
Avem nevoie să deschideţi uşa.
D-nă, vă rog deschideţi uşa. Am înţeles că aveţi nişte copii răniţi acolo înăuntru.
Suntem aici să îi scoatem afară.
Mulţumesc, d-nă.
Sunt aici.
Marcus Paley şi cu Rachel Heintzman. Ea nu se mişcă.
Marcus, eşti în regulă?
Cum se simte Rachel?
A leşinat acum cinci minute.
Uitaţi, sunt bine, vă jur.
Vă rog, scoateţi-o afară de aici.
Exact asta o să facem.
Eşti în regulă dacă ne întoarcem după tine?
Bine, trebuie să rămâi calm, la căldură şi să-ţi conservi energia.
Ţine asta strâns. Ai grijă la mâini.
Este vina mea.
I-am spus "Ratat" şi a înnebunit.
Nici măcar nu ştiu cine este.
Îmi pare rău.
- Este în regulă. - Îmi pare foarte rău.
Este în regulă, Marcus. Nu este vina ta.
Băieţi, ştim că este o situaţie periculoasă.
O să ne întoarcem după voi cât de curând o să putem, bine?
Dar acum, cel mai sigur loc pentru voi este aici cu luminile stinse şi cu uşa închisă.
Faceţi totul cum trebuie, bine?
Faceţi totul cum trebuie.
Ai vreo idee cine era puştiul ăsta?
Jen crede că ar putea fi în clasa a zecea, dar nu l-am putut vedea bine.
Bine, cineva... are cineva...
un anuar al liceului?
- Am aici. - Bine.
În regulă, cât timp o să fim noi plecaţi, vreau să vă uitaţi prin anuarul ăla,
să vedeţi dacă identificaţi pe cineva, bine?
O să ne întoarcem după voi.
Între timp o să o ducem pe Rachel la spital. Vă descurcaţi grozav.
Wordy.
Da, trebuie să o ducem afară la paramedici. Ei nu pot intra cât timp am închis liceul.
D-nă Hilton.
Ţine-ţi uşa asta încuiată, bine?
Ţine-ţi uşa încuiată.
Băieţi, veştile se răspândesc. Puştii îşi trimit mesaje unul celuilalt.
Telefoanele sunt pline de apeluri la 911.
- Trăgătorul nu a mai fost activ de... - 18 minute.
Bine. Spike, urmăreşte telefoanele.
Hei, acolo este un copil cu o armă. Trebuie să ajungem acolo sus cât mai rapid.
Fiecare secundă contează.
De aceea ne mişcăm încet, până obţinem mai multe informaţii.
Vezi tu, în momentul ăsta, subiectul este inactiv.
Prin "Subiect", te referi la trăgător.
Zero decese, doi răniţi. Pare să fi fost neplanificat.
Ceea ce afectează profilul subiectului nostru şi ne afectează răspunsul.
Bine, dar răniţii?
Ne ocupăm! D-le.
Şefu', nu îmi place cantina.
Este un loc prea deschis.
Sunt ţinte fără apărare.
Da, sunt de acord. Să evacuăm sala de mese.
Şi... puştii rătăciţi pe care îi găsiţi pe holuri, băgaţi-i în clase,
să fie în siguranţă şi să nu încurce.
Spike, trebuie să ştim cine este puştiul ăsta şi ce vrea.
Mă ocup de asta, Şefu'.
Echipa Alpha?
- Suntem aproape. - Recepţionat.
Şefu', ne îndreptăm spre sala de mese.
Poliţia! Nu mişca!
- Am spus să nu mişti! - Jules. Arată-mi mâinile.
Ieşi de acolo. Ridică-te şi întoarce-te.
Pune-ţi mâinile pe tejghea.
Bine, prietene. Vei fi în regulă.
O să te ducem undeva unde ţi se vor pune câteva întrebări.
Ce faceţi? Este un tip înarmat în liceu!
- Lăsaţi-ne să intrăm! - Nu pot!
Îţi aminteşti procedura de exerciţiu? Uşile rămân încuiate.
- Odată ce s-au încuiat... - Sala de mese. Să mergem în sala de mese.
Nu, ar trebui să traversăm clădirea.
Să încercăm să ajungem la uşile din faţă.
Am primit relatări despre un posibil tip înarmat lângă sala de sport.
Avem multe convorbiri telefonice.
Asta nu mai este un exerciţiu. Puştii ştiu ce se întâmplă.
Bine, Şefu', suntem la uşa dinspre vest.
Cum se simte?
Nu prea bine. Să mergem.
Profesoară a confirmat identitatea subiectului după album, Eddie.
Billy Dresden, 16 ani, clasa a zecea.
Încercam să-i contactăm părinţii.
Aveţi vreo idee ce vrea?
- Spike? - Nimic sigur în afară de porecle.
"Ratat, singuratic, ciudat.
mănâncă singur, nu vorbeşte cu nimeni, poarta mereu aceleaşi haine."
Am găsit o fotografie.
Să mergem la sala de sport. Dacă devine activ...
Intri în forţă.
Echipa Bravo, unde vă aflaţi?
Sala de mese este liberă.
- Poate că nu. - Bine, avansează cu grijă.
Credem că suspectul este la primul etaj.
În regulă, sunteţi cu noi. O să mergem încet şi calm.
O să veniţi după noi.
Şefu', avem cam şase persoane aici. Nu putem închide zona.
O să îi scoatem afară.
Recepţionat.
Lou, avem şase puşti care ies pe uşa dinspre vest.
Toată lumea este afară, sala de mese este liberă.
Echipa Alpha se îndreaptă spre sala de sport.
Echipa Bravo rămâne în partea estică. Recepţionat.
Voi intraţi din nou.
Ella, unde naiba mergi?
Nu ştiu unde altundeva să merg.
Bine, va trebui să ne ascundem până se termină.
Bine.
Aici în spate.
Billy.
Ei bine, puştiul nu a ucis pe nimeni încă.
A avut ocazii destule.
Nimic pe internet. Nu sunt fotografii înspăimântătoare.
Nu sunt chestii de genul "Uită-te la mine şi la arma mea".
Scenariu clasic. Domiciliu în zona Regent park, sărăcie...
mamă fără serviciu, tata are cazier.
Droguri, câteva atacuri asupra mamei.
Probabil de la el are arma.
Da, ei bine, un copil ca ăsta, fără bani,
cu o viaţă de familie oribilă într-un liceu de fâţe?
Este o "furtună" perfectă.
Tot nu este o scuză.
- Ea este Gina Maxton. - Gina, bună.
- El este Greg Parker. - Bună, Gina.
Am înţeles că îl cunoşti pe Billy Dresden.
Din clasa de artă.
Deci, ce s-a întâmplat?
Nişte copii lângă terenul de sport,
fotbalişti în cea mai mare parte, l-au brutalizat.
I-au pus gunoaie pe faţă şi chestii de genul ăsta.
Ştii cine a făcut asta?
Este în regulă.
Gina. Este foarte important.
Tony a trimis asta la toţi.
- Vă rog! - Este homosexual. O să spună.
- Nu. - Spune-o!
Sunt homosexual.
Şi că eşti un rahat.
Şi sunt...
un rahat.
- Tony şi mai cum? - Tony Price.
Dar a fost în special Scott Mink.
Alex Rosati.
Bine.
Mulţumesc, Gina, că ai venit să ne spui.
În regulă, să aflăm locaţiile celor trei subiecţi.
Dacă ei sunt ţintele...
Ar putea fi veşti bune.
Eddie, este posibil să fi aflat ţintele căutate.
Aşteaptă să îţi comunicăm locaţiile.
- Cum adică veşti bune? - Adică ar putea căuta anume indivizi.
Este mai bine dacă nu este la întâmplare. Este mai uşor de stăpânit situaţia.
În regulă, scot orarele celor trei persoane.
Amice, trebuie să pleci de aici.
O să ai mari probleme dacă află că Tony este fiul tău.
Pleacă de aici.
Acum.
I-am găsit!
În regulă, Eddie. Sunteţi pregătit?
Sala de sport este liberă. Suntem pregătiţi.
Tony!
Vreau... vreau doar să vorbesc cu tine, bine?
Ştiu că eşti acolo înăuntru!
Te rog. Tocmai aduceam proiectorul, dar au încuiat uşa.
Tony, ieşi afară, bine?
Ieşi afară.
Te rog.
- Te rog nu mă răni. - Nu îmi spune ce să fac.
Ai făcut asta de doi ani.
Voi toţi.
Dar nu o să mai faceţi asta.
Bine.
Tony, unde naiba eşti?
Uite, sunt tatăl tău. Nu îmi pasă ce ai făcut.
Te rog răspunde doar la telefon.
Mă duc până la centrul de comandă.
Vrei să-ţi scoţi telefonul?
Să faci nişte filmuleţe, nişte fotografii?
Le poţi arăta tuturor prietenilor tăi. Nu ar fi asta ilar?
Nu, nu am să fac asta, Billy.
Billy?
Îmi cunoşti numele?
Vezi, mi se pare amuzant.
Cum îmi spui de obicei? Spune-mi.
Cum îmi spui? Cum îmi spui?
Nu eu îţi spun aşa, Billy.
Te rog.
- Te rog. - Nu te mişca!
Ţine mâinile sus şi mergi pe coridor.
Du-te.
Şi dă-mi telefonul.
- Sam, Jules. - Suntem lângă sala de mese.
Primul etaj este liber.
Ne vedem la etajul doi.
Ocupat.
Cum poate să fie ocupat la 911?
Scott. Nu ştie nimeni că suntem aici, bine?
- Este în regulă. - Ştiu, ştiu. Doar că...
Cine ar face asta?
Da, ştiu. Cine ar fi atât de rău?
O să încerc în continuare.
Băieţi, suntem la etajul al doilea.
Stai acolo. Stai acolo.
L-a luat pe Tony şi au plecat încolo pe hol.
- În ce direcţie? - Pe acolo.
- Îmi este frică că o să-i facă rău. - Calmează-te. Calmează-te.
Trebuie să rămâi aici. O să trimitem pe cineva după tine. Stai acolo.
Spike, o elevă de la etajul al doilea trebuie recuperată.
Noi suntem în urmărirea subiectului.
Spune, Tony.
Spune-o.
Îmi pare rău.
Nu te cred.
Îmi pare. Îmi pare rău.
Zâmbeşte, Tony.
Îmi pare foarte rău.
Eşti filmat.
Te rog. Nu mă răni.
Echipa unu, situaţia s-a agravat.
Avem un trăgător activ. Este o altă situaţie.
Echipa Alpha, răspunde. Eşti în apropierea focului de armă?
Unde sunteţi, băieţi?
Pe scările dinspre nord.
Un singur foc de armă.
Este posibil ca subiectul să fie deasupra noastră.
Copiii spun că ar putea avea un ostatic, Tony Price, una dintre ţinte.
Dacă trebuie, împuşcă-l.
Şefu', urcăm pe scări. Am pornit.
Şefu'? 911 a primit un telefon care ne interesează.
Ella Brandt, clasa a zecea. Pretinde că îl cunoaşte pe subiect.
Ella?
Ella, bună, sunt sergentul Parker. Sunt de la poliţie. Unde eşti?
Ne ascundem.
Suntem bine. Eu doar...
Este Billy, nu-i aşa?
De unde îl cunoşti pe Billy, Ella?
Este prietenul meu.
Adică, probabil nu va mai fi după ziua de astăzi.
Din cauza a ceea ce s-a întâmplat?
Nu. Din cauza a ceea ce i s-a întâmplat.
Îmi pare rău.
- Nu te cred. - Îmi pare rău!
Îmi pare rău.
Îmi pare foarte rău. Te rog.
- Eşti speriat? - Te rog!
Eşti trist acum? Pentru că asta...
Bine, Ella. Spune-mi unde sunteţi. O să venim să vă luăm.
Putem vorbi despre asta faţă în faţă.
Este un om bun.
Nu ar face rău nimănui.
Cel puţin, nu ar fi făcut.
Doar... îmi doresc...
Să fi făcut ceva. Aş fi putut schimba asta.
Nu. Asta nu este vina ta, dragă.
Când era bătut, nu trebuia să stau acolo fără să fac nimic
în timp ce cel mai mare nesimţit din şcoală îl agresa.
Îmi luase apărarea.
Mă apărase.
Tony!
Tony?
Ella, ai spus "noi" mai devreme.
Cu cine mai eşti? Câte persoane?
O să mă asigur că o echipă să ajungă la voi cât mai repede cu putinţă.
Spune-mi doar unde eşti.
Dumnezeule.
Ce s-a întâmplat?
- Este aici. - Cine?
Billy.
Ella, unde eşti?
Sunt în clasa de artă.
Clasa de artă. Nu te mişca.
Trimitem pe cineva chiar acum.
Băieţi, avem locaţia subiectului. Etajul patru, camera 409.
Clasa de artă. Înspre aripa sudică.
Alertăm poliţiştii din apropiere.
Avem locaţia lui Billy Dresden. Nu interveniţi, bine?
Veniţi în zonă. O să închidem etajul patru.
O să mă duc să vorbesc cu el.
Ce?
Ella, nu. Rămâi unde eşti.
Rămâi unde eşti.
Este prietenul meu.
Trebuie să mă credeţi.
Este un om bun.
Ella.
Mă poţi auzi?
Ella.
Rămâi aici.
- Billy? - Ella?
Ce... ce faci aici?
Nu ştiu.
Tu ce faci aici?
Eu doar...
Vroiam doar să văd ce am desenat.
Ştii, este ciudat. Uneori crezi că vei reuşi ceva.
Chiar dacă nu este ceva deosebit, cel puţin crezi că vei reuşi.
Iar apoi...
câteva ore mai târziu, te întorci şi vezi că...
nu înseamnă nimic.
Doar că nu înseamnă nimic.
Cred că ştiu ce vrei să spui.
Ştii?
Sigur.
Şi eu mă simt aşa tot timpul.
Bine, băieţi, ea vorbeşte cu el. Pare impresionabil.
Echipa Alpha, care este locaţia voastră?
Suntem la uşa clasei 409.
Geamul este acoperit. Nu vedem ce este înăuntru.
Putem intra acolo într-o fracţiune de secundă.
Recepţionat. Aşteptăm echipa Bravo.
Echipa Bravo, care este locaţia ta?
Suntem pe drum.
Câte uşi sunt în încăpere?
Două... uşa principală şi uşa din spate.
Sam şi Jules, duceţi-vă la cea din spate.
A treia uşă, din nord-est.
Recepţionat.
Deci, ce te frământă?
Ce mai frământă?
În legătură cu pictura.
Ai venit aici sus să vezi pictura, nu-i aşa?
Nu merge nicăieri, e doar...
Nu are niciun rost, nu are unde să meargă.
Este doar...
Este doar speriat.
Dar nu eşti speriat de mine.
Vreau doar să îi pese cuiva!
Cineva căruia să îi cer iertare.
Este o prostie şi...
Tocmai am făcut ca situaţia să fie mai rea.
Am trimis...
un filmuleţ tuturor prietenilor lui Tony.
Nici măcar nu ştiu ce fac!
Billy...
Toată lumea este speriată.
Ştii ce s-a întâmplat după pauză de prânz?
Ce?
I-am spus lui Scott că eu...
nu mai pot fi prietena lui.
Cred că l-ai speriat.
Cred că l-ai înspăimântat pentru că eşti inteligent şi interesant.
Şi pentru că te plac.
Se simte ca un idiot şi se poartă ca un nesimţit, dar nu este vina ta.
Este a lui.
Billy...
nu este vina ta.
Întreaga zi, nu trebuia să se întâmple.
Aş vrea să pot da totul înapoi, aş vrea cu adevărat.
Da. Şi eu.
Îmi pare rău.
Nu, este în regulă.
Hei.
Sunt chiar aici cu tine.
Hei, noi doi, împreună.
Bine, arată remuşcări. Situaţia se calmează.
Trebuie să îi lăsăm să vorbească.
Bine? Ce zici să mergem să vorbim cu ei?
Bine?
Dar trebuie să pui arma jos.
Pune-o pe masă şi apoi o să mergem să vorbim cu ei împreună.
Da?
- Bine. - Şefu'.
Sam, Jules.
Aproape am ajuns.
Eşti bine?
Bine, pentru că sunt aici.
Sunt chiar lângă tine până la capăt.
Promiţi?
Promit.
Pune arma jos.
Pune-o pe masă şi apoi o să mergem.
Bine?
Va fi în regulă.
L-a convins să se oprească.
Îi scoatem de acolo.
Cine este acolo? Cine este acolo?
Scott? Ce? M-ai minţit!
- Nu, nu, nu a făcut asta! - Bine, mai avem o persoană acolo.
Intraţi! Acum!
Billy. Billy, nu îţi face griji în legătură cu el.
Nu despre el trebuie să îţi faci griji acum.
Unde este Tony?
Nu... ştiu.
Uită-te la mine! Am auzit un foc de armă, Billy.
Billy...
Te rog. Te rog.
Vroiam doar ca tu să fii în regulă.
Vroiam ca noi doi să fim în regulă.
Aruncă arma!
Pune arma jos! Acum!
Fă-o acum! Pune arma jos!
Jos! Jos, acum!
Repet: Subiectul este sub control, dar a fost împuşcat.
Băieţi, să îl scoatem pe puştiul ăsta de aici. Încă trăieşte. Jules?
Ella, este în regulă, dragă.
Este în regulă, eşti în siguranţă. Du-te cu Jules. Aşa.
Ella?
Pleacă de lângă mine!
În genunchi, mâinile la spate.
De ce? Ce am făcut?
Fă doar ce îţi cer, te rog, d-le.
Fiul meu, Tony era una dintre ţinte.
Mi-a ucis fiul.
Haide, să mergem.
Da, fă-mi legătura.
Cineva vrea să vorbească cu tine.
- Tată? - Tony?
Sunt bine.
Tony, eşti bine...
A vrut doar să spun că îmi pare rău.
Tony...
Dumnezeule. Dumnezeule.
Am şi eu un fiu. Şi el este la liceu. Aşa că înţeleg, bine?
Înţeleg.
Dar asta este slujba noastră şi trebuie să ne laşi să ne-o facem.
Îmi pare rău.
Da, şi mie, amice.
Şi mie.
Nemernicul naibii.
Şefu', ea este Ella.
Ella, hei.
Sunt Greg. Eu am vorbit cu tine la telefon.
Te-ai descurcat grozav.
Ai făcut totul aşa cum trebuia.
Billy este pe drum la spital.
Va supravieţui.
Pentru că ai fost acolo să îl ajuţi.
Pentru că ai fost acolo.
Cred că aceea este mama ta. Cred că te aşteaptă.
Vrei să te întorci şi să-mi spui dacă ea este mama ta?
Este mama ta?
Da.
Du-te, haide.
Bine te-ai întors.
Nu poţi să continui să îţi faci asta singur.
Îmi este dor de băiatul meu.
Ştiu.
Subtitrarea: Avocatul31-Subtitrari-noi Team www.subtitrari-noi.ro