Hvordan ser kameraet ud?
Er det fint?
Okay, hvad med det her?
Hvad med at sige: "Hej, det er Frank Zappa."
"I har vel ikke noget bedre"
"at foretage jer i aften."
Under formodningen af at de har tændt tv'et
og sidder og suger strålerne til sig.
"Så kan I lige så godt læne jer tilbage og se Take Off."
Alt det?
Ja.
Du behøver ikke sige det med strålerne.
Det er i parentes.
Gentager du lige?
For eksempel: "Hej, det er Frank Zappa."
"I har vel ikke noget bedre at foretage jer i aften."
Ja. Klar?
Hej.
Det er Frank Zappa.
I har vel ikke noget bedre at foretage jer i aften.
Derfor ser I Take Off.
Ikke?
Intet bedre at fortage jer, vel?
Hej, vi taler med Frank Zappa,
musiker, filmskaber, uafhængig tænker
og en af mine personlige favoritter,
som har været i rockmusikken i næsten to årtier.
Jeg er ved at blive syg
Af at se tv
Jeg har set nyheder Til mine øjne ikke længere kunne se...
Zappa er lederen af den måske hårdeste og mest ekstreme gruppe,
der findes i dag, The Mothers of Invention.
Ingen ved det...
Og siden 1967
har han efterladt et eksplosivt spor af musik, som har været konstant i én ting:
den bidende, sociale kommentar.
I bliver narret lige nu.
Er I klar over det?
Problemer, der opstår hver dag
De kan ikke forsinkes de problemer Der opstår hver dag
Du har en klassisk baggrund.
Det vækker min nysgerrighed.
Egentlig ikke. Jeg er bare...
Frank Zappa er en af de mest kontroversielle moderne komponister og musikere.
Zappa er måske mest berømt for en stil
af musisk satire, der involverer latrinære kraftudtryk
og skandaløse happenings.
Det er de samme, der siger:
"Han spiser lort på scenen og træder på kyllinger."
Det forvrængede spejl, som vi ser os selv i,
og det neurotiske, perverterede samfund, vi har skabt.
På hans gade ville dreje...
Ham, der sad på toiletsædet, et slags behåret uhyre fra 60'erne.
Lad os indse det, jeg sidder på et toiletsæde, og det gør I også.
Nogen tog bare et billede af mig, mens jeg sad der.
Hver gang jeg hører dem sige Man ikke kan forsinke
De problemer, der opstår hver dag
Zappa er uærbødig.
Nogle finder ham direkte stødende.
ROCKMUSIK DRÆBER
Hvad med dette forslag?
Men jeg kan garantere, han ikke vil kede jer,
og han vil sikkert overraske jer.
Hejsa.
Fagforeningen kan rende mig.
Hvad er resultatet?
Hvad handler Frank Zappa om?
Jeg tror ikke, nogen har set den rigtige Frank Zappa.
For at interviewe nogen er en af de mest anormale ting,
man kan gøre med en person.
Det er tro skridt fra inkvisitionen.
Godt. Filmer du?
- Ja. - Hvad?
Er du okay? Kan vi starte? Okay.
Det virker, som om forretningssiden
typisk er det, der trækker de fleste kunstnere ned,
men jeg hører, du er dygtig.
Hvordan er det lykkedes dig at overleve så længe?
Det handler mere om overlevelse
end succes.
Jeg har overlevet i 17 år.
Overlevet med succes?
Jeg er stadig i branchen, og det er noget.
Er du lykkelig?
Ja. Jeg elsker mit arbejde.
Jeg har det bedste arbejde i verden.
Hvordan ville du definere dit arbejde?
Jeg er entertainer.
Ganske enkelt.
Ja.
Tror du, folk har et behov for en anden form for underholdning nu,
end da du først kom frem?
Nej. Det tror jeg ikke.
Det er forskellige slags folk, der lytter til det, vi laver.
Alle kan ikke gøres tilfredse.
Der er folk, der kun kan lide de første album,
og de tror, de er sande fans, men de er skide forkert på den.
Det er nogle snottede, små personer, der ikke forstår, hvad der foregår.
Det er den type, der ved alt det, de ved
om mig via Rolling Stone-magasinet.
Folk længes efter de første album
og ved ikke noget om, hvad vi laver i dag.
Gør det dig vred?
Jeg bryder mig ikke om, når folk har et lukket sind om noget som helst.
Så jeg ærger mig bare over, at de går glip af så meget god musik,
vi har lavet siden 1967.
Jeres mødre og fædre drikker alle øl...
De ser...
De ser roller derby, og så skifter de kanal.
Og så ser de jer på gulvet og siger: "Du godeste, de er rigtig syge."
Jeg kalder dig nok noget, de fleste amerikanere ikke ville kalde dig.
De opfatter dig som en snylter.
Hvorfor en snylter?
En snylter, der udnytter en revolution...
En, der håber på at sælge koncertbilletter takket være en social revolution.
Har vi nogensinde sagt, at vi ville promovere en revolution,
vise en revolution, drøfte en revolution
eller have noget at gøre med en revolution til en koncert?
Du er på mange måder indbegrebet af revolutionen.
Men det har ikke noget at gøre med måderne, hvorpå vi reklamerer for en koncert.
Vi reklamerer med, at vi kommer og spiller.
Budskabet spredes.
Plastikmennesker
I må gå
Ja, ja, ja
Plastikmennesker
I må gå...
Det lyder ad helvede til.
Frank, nogle af de spørgsmål, vi gerne vil stille dig i aften,
kommer fra gymnasieelever i det sydøstlige Pennsylvania.
Det første spørgsmål er,
hvordan du startede i musikbranchen,
og hvor gammel du var, da du startede?
Den første gang, jeg fik betaling for at spille,
var jeg 15.
Jeg startede som trommeslager,
og før jeg havde et rigtigt trommesæt, spillede jeg...
Jeg øvede med et R og B-band.
Vi øvede i en præsts hjem,
og da jeg ikke havde nogen trommer,
lånte jeg to gryder fra køkkenet,
og jeg placerede dem mellem benene ligesom bongoer
og spillede på dem med trommestave.
Sådan startede jeg.
Jeg læste om første gang, du komponerede et stykke musik.
Jeg ved ikke, om det overhovedet var et stykke musik,
men du gik ud og bestemte, hvordan det skulle se ud,
og du begyndte at tegne noderne på papiret...
Det var en ret fantastisk historie.
- Ja... - Hvad inspirerede dig til at gøre det?
Jeg har altid syntes, musik så flot ud på papir,
og da jeg var kunstinteresseret som barn, var jeg ret god til at tegne.
Jeg tegnede dollarsedler og den slags ting.
Farverne var forkerte, så de kunne ikke bruges,
for jeg havde kun blyanter og hvidt papir.
Jeg kunne ikke ramme den grønne farve.
Men...
Jeg tænkte, hvis jeg bare kunne tegne dem på papiret,
så kunne jeg give dem til en musiker, og han ville kunne læse dem
og spille dem, så det gjorde jeg.
Så begyndte jeg at tegne musik.
Jeg anede ikke, hvad det lød som.
Så musikken kom før sangteksterne.
Ja. Jeg skrev ikke en rigtig rock and roll-sang, før jeg var 21 eller 22.
Eller nogen sang med tekst til.
Og før da var det eneste, jeg skrev,
kammermusik og orkestermusik.
Jeg startede, da jeg var 14.
Spiller du på en cykel?
Ja.
Er du med i musikerforbundet?
Nej.
Spiller du på andre instrumenter?
Noget mere konventionelt, måske.
Guitar, vibrafon, bas og trommer.
Hvor længe har du spillet på cykel?
I cirka to uger.
Han solgte nok forsikringer eller noget i den stil
og tænkte: "Hvad er sært nok"
"til at få mig med i The Steve Allen Show?"
At spille på cykel. Hvad er mere fjollet?
Det gjorde han. Og her er vi.
Sådan skete det nok.
Har du kun spillet i to uger?
Ja.
Hvad laver du normalt udover det her?
Jeg er komponist.
Hele idéen
med denne improviserede koncert for to cykler,
et på forhånd optaget bånd og musikerne ude bagved,
er, at du skal udtrykke dig frit
uden nogen form for...
Du skal slippe masken og...
Godt.
Båndet er elektrisk støj optaget på forhånd, som jeg har sammensat.
Det, vi gør, er,
at når manden i kontrolboksen føler sig bevæget
til at tilføje sin elektroniske del til vores arbejde,
vil han trykke på en lille knap, så lidt af støjen kommer igennem,
og jeg har bedt musikerne om,
hvis de føler sig bevægede, at de laver en eller anden støj med instrumentet.
Prøv ikke at bruge musiktoner.
Og faktisk...
Det får de ikke svært ved.
Bravo!
Jeg må sige, jeg altid er for at udvide min horisont,
i hvert fald for at kigge spændt ud over horisonten
af enhver menneskelig bestræbelse eller interesse,
og derfor lykønsker jeg dig med din fremsynethed.
Hvad angår din musik, så gør det aldrig her igen.
Nogle mennesker vil gerne være tømrer.
De vil gerne arbejde med hænderne,
eller de vil gerne arbejde med elektronik.
De kan lide at lodde tråde sammen.
Eller de er kunstnere eller et eller andet.
Det er deres interesse.
Desværre kan jeg lide at spille musik.
Når man vil spille musik,
og man vil leve af at spille musik,
skal man arbejde på de betingelser, omgivelserne pålægger en.
De gør det ikke nemt at være musiker.
De...
Især i USA
betragtes musikere generelt som en slags
ubrugelige samfundshjælpere, medmindre de laver noget kreativt såsom
at skrive en Coca-Cola-jingle, for så bliver de accepteret.
Men musikere betragtes normalt som Jordens affald,
så hvis man vil være musiker,
skal man bare være klar over, inden man starter, at ingen vil give en døjt.
Nu skal der reklameres for et album.
Okay, værsgo.
Dette projekt har været meget dyrt.
Det er vores tredje album. Kan I se det?
Har I et billede af det, så vi alle kan se det?
Det hedder We're Only in It for the Money.
Vi er de andre Vi er de andre
Vi er de andre
I er også de andre
Fandt en måde at nå jer på
Tror I, jeg er skør?
Har mistet forstanden?
Tror I, jeg kryber om natten
Og sover i en telefonboks?
Lad mig kort forklare min plan
Lad mig kort fortælle, hvem jeg er
Ses det ikke, må du hellere vide
Jeg er en anden...
Pludselig sælger din musik og indtjener mange penge.
Kan du lide det?
Jeg synes, det er rart, men jeg vil gerne se nogle af dem.
Får du ikke nogen af dem?
Det ser ud til, der går lang tid, før jeg når dertil.
Pladeselskaber har en mærkværdig måde at sørge for,
at ens udgifter altid overstiger ens indtægter.
Det er meget...
Du ved, hvordan de gør det, ikke?
Jo, jeg ved det.
Føler du ikke, nu dine album ryger opad på hitlisterne,
at du bliver en del af miljøet?
Det ved jeg ikke.
- Det har jeg hørt. - Ligner jeg en,
der er ved at blive en del af miljøet?
Før da var der ingen, der ville høre din musik, er det sandt?
- Helt sandt. - Okay.
- Alle var ligeglade. - Alle var ligeglade.
- Og nu... - De er stadig ligeglade,
- men de betaler for den. - Ja.
Du ved, hvem der køber dine album, ikke?
Jo. Jeg har undersøgt mit marked nøje.
Og hvem køber?
- Det rager ikke dig. - Okay.
Når du ser på dig selv,
føler du så ikke, du er en del af hippiemiljøet?
- På grund af udseendet. - Måske.
Jeg taler ikke om det, du siger, gør eller spiller.
Du er meget pakkeorienteret, ikke?
Jo. Det tror jeg alle er til en vis grad.
At du, når nogen ser dig for første gang, ser ud til
at være en del af hippiemiljøet.
- Eller værre. - Eller værre, ikke?
Jo.
Lad mig spørge dig om en ting.
Du vil vel gerne være en seriøs musiker?
Jeg har altid villet være en seriøs musiker.
Hvor bevæger du dig henad herfra,
bortset fra det bizarre du gør lige nu?
Hvor bevæger du dig hen,
og hvad vil du opnå lige nu?
En af de ting, jeg gerne vil, er ikke at arbejde.
- Ikke at arbejde. - Ja.
- Med noget som helst? Ikke skrive? - Et stykke tid.
Jeg vil gerne skrive, men det er ikke arbejde.
Så det er ikke arbejde at komponere.
Nej.
Men er det ikke det, du vil foretage dig som levebrød?
Folk komponerer ikke som levebrød, og især ikke i USA.
Komponeringen i min musikalske erfaring
begyndte i gymnasiet,
da jeg hørte et album af Edgard Varèse.
Jeg sagde: "Hold op, det lyder godt."
"Det må jeg skrive noget af."
Jeg fik også fingre i et album ved navn The Rite of Spring.
Det blev udgivet af et lille selskab.
Det kostede kun 1,98 dollars.
Det var spændende, syntes jeg.
Jeg tænkte: "Hvis nogen kunne skabe en forbindelse"
"mellem Edgard Varèse og Igor Stravinsky, ville det være fint."
Og så gjorde nogen mig opmærksom på et album
af Anton Webern, og jeg sagde: "Wow!"
"Hvis nogen kan skabe en forbindelse mellem Igor Stravinsky, Anton Webern"
"og Edgard Varèse, ville det være smart."
Så hørte jeg, hvordan noget af det, jeg havde skrevet, lød,
og det var så grimt, at jeg besluttede at gå tilbage
og involvere mig i det melodiske igen.
Og så begyndte folk at sige, mine melodier var grimme...
Så jeg har vel succes.
Her er vi med The Mothers of Invention,
så det bliver lidt specielt nu.
Det er et amerikansk popband, som er forbundet med pop på en særlig måde
via jazz, R og B og blues.
Men gruppens leder, Frank Zappa, som I får at se senere og er iøjnefaldende,
er interesseret i klassisk musik,
og selvom deres fremtoning på scenen kan chokere, passer den til musikken.
Ekscentrisk.
Det er den nye stil.
Om 20 år vil denne musikstil være klassisk.
Man kan ikke definere hans musik. Det, han laver, er anti-musik.
Hvordan man kan definere hans musik?
Han er skide ligeglad med det etablerede samfund.
Da du oprettede dit pladeselskab,
var det mere eller mindre en reaktion mod
censurproblemer med de store selskaber...
- Ja, MGM. - MGM.
For de havde manipuleret mit...
Jeg gjorde albummene færdige og gav dem båndene,
og så tog de båndene med ind i et andet, hemmeligt rum
og klippede ting fra.
Det var det, der skete med albummet We're Only in It for the Money.
For at give et eksempel på censur udøvet af dette selskab...
En af de sætninger, de havde klippet væk,
fandt jeg først ud af år senere, hvorfor de havde klippet den væk.
Men i sangen Let's Make the Water Turn Black
er der en linje, der siger: "Og jeg husker stadig mor"
"med hendes forklæde og hendes klud"
"give mad til alle drengene på Ed's Cafe."
Det er en sang om to drenge, jeg kendte, i en by...
Deres mor var servitrice på en café.
Og jeg forstod ikke, hvorfor de fjernede den sætning.
To år senere fortalte en af selskabets chefer mig hviskende,
at kluden skulle være en serviet.
Og de var vrede over,
der blev henvist til sådan noget på albummet.
Så de bad en af selskabets teknikere
om at fjerne den linje.
Jeg hørte, at en professor på Wayne University i Detroit
har foretaget et studie af bandeord i det engelske sprog,
og han har fundet ud af, at statistisk set
er de tre mest populære ord i det engelske sprog,
især i USA,
"uh," "uh" og "uh."
Og...
Jeg skal nok spare jer for at trykke på knappen.
Jeg synes, det er utroligt, at så mange folk
tilskriver disse ord magiske egenskaber.
Tror du ikke på en måde,
at det kræver en livlig fornemmelse for skyld at gøre synd sjovt eller fornøjeligt,
og at samfundet selv afgør, hvad der er syndigt?
Jo, men det værste ved alt det her er,
at mens samfundet bliver manipuleret med på denne måde,
har det en meget lille chance for at slippe ud af den cirkel.
Man kan bare ikke komme ud af den.
Man bliver ved med at lade sig narre.
Hvis man taler med folk i tv,
er det ikke bare personen Frank Zappa, der taler der,
men i det mindste for publikum
forbinder det Frank Zappa, pladeselskabsejeren,
Frank Zappa, lederen af The Mother of Invention,
og manden måske, der er interesseret i at promovere sine plader.
Hvilke andre billeder er der?
Måske er der nogle stykker, der ser mig som komponist.
Måske et isoleret mindretal.
Nogle tror måske, jeg er en slags politisk oprører.
Er det ikke nogle underlige fantasier, folk har?
Du havde en meget negativ oplevelse i Berlin...
Ja, det havde jeg.
Kan du måske fortælle om den?
Ja.
Vi ankom til Berlin, og vi stillede udstyret op
i Sportpalast.
Der kom nogle studerende, og de sagde:
"Vi vil gerne have jer til at hjælpe med en politisk handling."
De ville sætte ild til den allierede kommandocentral.
Jeg sagde: "Det er ikke et godt, mentalt helbred."
Det øjeblik vi kom på scenen, rejste 200 studerende sig,
og de viftede med røde flag og råbte:
"Ho-Ho-Ho Chi Minh."
Og de blæste i horn og kastede ting op på scnenen,
og de kaldte os: "The Mothers of Reaction,"
og de forsøgte at ødelægge koncerten.
Nogle få hundrede personer kom frem mod scenen,
så jeg skruede op for lyden på musikken.
Og det var så højt og lød så grimt, at det faktisk skubbede dem bagud.
Det var som en science fiction-historie.
Samtidig var der de andre,
tusindvis af mennesker, der sad og kiggede rundt.
De vidste ikke, om det var en del af showet,
som vi havde sammensat.
De troede, det var noget, vi måske gjorde.
Det forlød, at du kaldte de studerende fascister og...
Det gjorde jeg. Ja.
For der er helt sikkert et fascistisk element
ikke kun på venstrefløjen i Tyskland men også i USA.
Enhver politisk ideologi, der ikke giver lov til rettigheder
og ikke tager forskellene mellem mennesker i betragtning, er forkert.
Jeg er uenig i den.
Jeg er ligeglad med, hvilken etiket du sætter på.
Denne by, denne by
er en lukket tunsandwich
Lukket tunsandwich
Med limet indpakning...
Jeg havde skrevet en sang
over en årrække, mens jeg turnerede med The Mothers.
Den hedder 200 Motels, og det hedder den,
fordi alle skitserne blev lavet enten i lufthavne
eller på hotelværelser eller om bord på fly,
eller bare mens vi rejste rundt, så det er som en musikalsk dagbog.
Det er en blandet mediepræsentation,
en kombination af både film og opera, et tv-show,
en rock and roll-koncert, forskellige elementer,
der alle fortæller en historie om, at når man er på turné, bliver man skør.
Den starter med en...
Stille strenginstrumenter og piano i baggrunden,
hvor strenginstrumenterne er inddelt i flere dele.
Så har vi den komplette udgave af The Girl's Dream,
som begynder med, at sopranerne og alterne
blæser bobler med et strå i et papirkrus
i område A her.
Og fortælleren, som muligvis er dirigenten...
Det ville være sjovt at have en dirigent, der sagde det her.
Han siger: "Pigen vil lave noget suppe til ham."
Varm suppe.
Hot dog suppe?
Hot dog débris
Hvordan kan du lide den?
Hundeånde hundesuppe
Hundeåndesuppe
Og koret kommer ind og siger...
Doo-wee-oo, lille tissemand, min skat
Og så siger hun: "Vil du have lidt suppe?"
Og fortælleren siger: "Lidt dejlig suppe."
Og hun siger: "Lidt varm suppe?"
Og koret siger: "Yum" og knipser med fingrene,
og så nynner de.
Og han siger: "Der er små hunde i."
Og koret siger: "Små hunde?"
Og hun siger: "Hmm? Vil du?"
Så er der en fanfare, hvor hele koret råber...
Lille tissemand
Bind for øjnene, tak.
- Ja. - Sådan.
- Sidder de helt til? - Ja, helt til.
Godt, mystiske udfordrer, kom venligst ind.
HVAD ER MIN SÆTNING?
Primo Carnera.
- Olé! - Olé!
- Er du i kunstbranchen? - Ja.
Er der noget mystisk ved dit arbejde?
Det synes nogle mennesker.
Står du på en scene?
Ja.
En bestemt form for scene.
- En musikscene. - Ja.
Er du også komponist?
Ja.
Arlene?
Er du med i en gruppe?
Ja.
Soupy.
Har du overskæg?
- Ja. - Er du Frank Zappa?
- Ja. - Ja.
- Du er dygtig, Soup! - Ja.
- Godt for dig, Soupy! - Meget godt!
Ja! Det er rigtigt.
Dygtig dreng, Soup! To gange Frank.
Fortæl os om den film, du er involveret i.
Vi er lige blevet færdig med en film, der hedder 200 Motels.
Det er den første film optaget med video.
Og vi brugte fire kameraer og filmede den på syv dage
i Pinewood Studios i England, og den blev overført
til 35 mm film af et selskab ved navn Vidtronics.
Så der er en proces, der tager den normale tv-linje,
som er lige, og gør den mere snørklet,
og de låser sig ind i hinanden, og resultatet er,
at det ligner et 35 mm negativ.
Du er Volman.
Sørg for, du får Martin der og alle andre.
Du vækker dem alle.
Du kan kalde mig Rance Muhammitz.
Det tog fire år at skrive orkestermusikken.
Det tog cirka to og en halv eller tre uger at skrive manuskriptet.
Det tog ti dage at øve stykket,
syv dage at optage det, 11 dage at redigere videobåndet,
tre måneder at redigere filmen,
og resten af tiden gik med at klippe negativet
- og overførsel... - Du ved,
nu vi snakker om den tid, vi ikke har.
Hvorfor bliver du ikke lidt, så fortsætter vi om lidt.
Åh, den måde du elsker mig på, dame
Jeg bliver så hård nu, jeg kunne dø
Åh, den måde du elsker mig på, skat
Jeg bliver så hård nu, jeg kunne dø
Åbn tegnebogen Tag en kvart dollar mere
Put den i maskinen Og prøv min størrelse
Hvad nogen kan huske,
er det første gang, noget lignende er sket for Albert Hall.
Omkring fem tusind fans havde billetter til Frank Zappa-koncerten
med Royal Philharmonic Orchestra.
Albert Halls ledelse modtog en kopi af manuskriptet
fra hans agent, som lejede stedet.
Der er før afholdt popkoncerter i Albert Hall,
så I må have lært at forvente den slags ting.
Ja, men jeg tror, det er lidt mere end en popkoncert.
Den blev lejet til en koncert, og det var først bagefter,
vi fik at vide, det hele var en del af en film med et manuskript
udover sangene og musikken.
Men hvem forsøger I at beskytte ved at aflyse koncerten?
Stedets ry, formoder jeg.
Enhver, der måtte komme og tro, de skal høre
en koncert med Royal Philharmonic Orchestra,
vores medlemmer.
Jeg forstår ikke, hvorfor Albert Hall har brug for et manuskript,
for det var ikke et teaterstykke,
det var en orkester-og gruppekoncert.
Og vi gav dem en kopi af sangteksterne i deres oprindelige form
sammen med en kopi af teksterne
og ændringer for at fjerne eventuelle stødende ord.
Og så fandt vi ud af, at en af tingene, de klagede over, var en linje
i et af orkesterstykkerne, hvor nogen siger:
"Ved du, hvad det er for en slags pige, der arbejder i butik?"
"Det er den slags med en søster, der bærer bh til en popfestival."
Det var en af de ting, de fandt stødende i teksten.
Så vi sagde: "Vi kan fjerne 'bh'",
"hvis det støder jer."
Måske var det "popfestival", der stødte dem.
Vi gav dem to tekster, og de kunne vælge mellem dem.
Tror du, der var noget,
gennemsnittet i Storbritannien i dag
ville finde uanstændigt?
Nej.
Tror du, folk stadig er lige så trætte af at høre sjofle ord,
som da du sagde dem i starten?
For det første er der ingen sjofle ord.
Det er det, jeg altid siger.
Der er ikke noget ord
eller nogen lyd, du kan lave med din mund,
der er så magtfuldt, at det vil dømme dig
til at brænde op, når du hører det.
Sjofle ord findes ikke.
Det er en fantasi
opfundet af religiøse fanatikere og regeringsorganisationer,
så folk forbliver dumme.
Alle ord, der får budskabet frem, er gode ord.
Hvis man vil sige til nogen, de kan rende en,
er det den bedste måde at sige det på.
Det gør arbejdet.
Og jeg vil have budskabet igennem hurtigt,
så jeg bruger mit modersmål fuldt ud.
Der er gode ting i det.
Jeg kan godt lide det amerikanske sprog.
Penisstørrelse
Penisstørrelse bekymrer mig
Jeg kan næsten ikke sove om natten
På grund af penisstørrelse
Er du bekymret?
Bekymrer du dig meget?
Bekymrer du dig?
Bekymrer du dig og klager over
At størrelsen på din pik
Ikke er monstruøs nok?
Det er din penisstørrelse
Nogle gange når man ser sig selv eller gruppen arbejde,
giver det indtryk af at være meget gennemøvet,
meget velskrevet.
Er der ingen improvisering ved koncerten?
Der er masser af improvisering til en koncert, men det, der virker gennemøvet,
er strukturen, der tillader improvisering
inden for faste tidspunkter under showet.
Og den improvisering inkluderer ikke bare instrumentsoloer
men også tale, der kan sættes ind
og forskellige vokalting, der kan gøres under et show.
Også hændelsesrækkefølgen i et show.
Den kan ændre sig fra aften til aften.
Men materialet og hver sang er temmelig gennemøvet.
Jeg bryder mig ikke om at gå på scenen og daske rundt.
Luften
Der slipper ud af dine huller
Håret, der slipper ud mellem mine tænder
Fra dig
Mine hænder griber men glider
Og de drypper, fordi jeg tripper
Jeg blev taget...
Du er hovedsageligt chefen.
Jeg bryder mig ikke om at tænke på mig selv som chefen.
Det lyder arrogant.
Angående gruppen er min funktion den samme
som en dirigents funktion for et symfoniorkester
med den lille forskel, at jeg også er forfatteren
til den musik, der fremføres.
Men hvis jeg leder gruppen, har det ikke noget at gøre med,
at jeg påtvinger dem min vilje.
Det er som en dommer i en sportskamp,
hvor jeg beslutter, hvad balancen
mellem instrumenterne er, og hvem skal spille hvad,
hvornår de skal komme ind og så videre.
Det hjælper, at materialet er organiseret.
The Bee Gees!
Vil du ikke være
Høre min
Bøn
Har nogen af gruppemedlemmerne i løbet af årene taget stoffer,
og hvordan kontrollerer du gruppemedlemmerne?
Har du dem i stramme tøjler, hvad brug af stoffer angår?
Når de tager jobbet i bandet,
forstår de, at det, de gør i deres private liv,
kun vedkommer dem, men hvis de er på turné,
repræsenterer de mig og min musik,
og de repræsenterer publikums behov
for underholdning til tiden.
Det betyder, du ikke ryger i fængsel under en turné.
Så jeg beder dem om ikke at tage stoffer.
Hvis de vil gøre det, når de kommer hjem, er det fint,
men de skal ikke gøre det, når de er på turné.
Udover den kemiske skade
er der en retsrisiko for, at nogen fratager dem friheden,
og så sidder jeg der og siger: "Hvor er trommeslageren?"
Forstår du det?
Det vil jeg ikke have noget af.
Og jeg har fyret folk for at tage stoffer.
Hvad var din første reaktion på stoffer?
Tja...
Jeg har aldrig taget syre.
Jeg har røget omkring ti joints i løbet af en periode på ni år.
Jeg fik ondt i halsen af dem, og de gjorde mig søvnig.
Jeg har ikke oplevet nogen kosmiske afsløringer.
Jeg føler mig ikke tættere på eller længere væk fra den kosmiske bevidstheds centrum
ved at tage stoffer.
Alt andet, jeg putter i min krop,
udover jordnøddesmør og kaffe, er på recept fra lægen.
Det nærmeste jeg kommer stofmisbrug, er når jeg er på turné
og tager penicillin, fordi jeg får gonorré.
Det er det hele.
"For mange mennesker har Zappa altid forekommet at være
"en kraft at kulturelt mørke, skægget og stor og beskidt,
"fuldstændig uanstændig, en mefistofelisk figur,"
"der er en ensom, brutal påmindelse om musikkens mulighed"
"for at skabe kaos og ødelæggelse."
Det er fra Time i oktober 1969.
"Udfra alle standarder var han yderst grim."
Og til sidst: "Jeg har aldrig været en hippie."
"Altid en freak, men aldrig en hippie."
Frank Zappa om Frank Zappa.
I de seneste fem dage
har jeg læst nogle af de ting, du har sagt om groupier.
Og du har sagt temmelig meget.
Jeg syntes, det var på tide, nogen
begyndte at tale om groupier, for før da
var det et sociologisk fænomen, at det eksisterede i popverdenen.
Det har eksisteret i årevis, og ingen sagde noget om det.
Jeg var den første, der skrev om det.
Må jeg citere, hvad du sagde?
Du sagde: "De laver den ultimative gestus for tilbedelse",
"menneskeligt offer."
Vores program har et dårligt ry,
men i denne henseende, ligesom Monday Conference,
ville det ikke være lige så mandschauvinistisk.
- Jeg... - "Tilbedelse"? "Menneskeligt offer"?
Men det er præcis, hvad der sker.
- Og det er i orden? - Så man skal bare
beskrive, hvad der sker.
Det gør jeg. Hvorfor kalde det mandschauvinistisk?
Du sagde, det også er et af de mest fantastiske,
smukkeste produkter af den seksuelle revolution.
Hvorfor "smuk"?
Du skulle tage på turné og prøve det et par gange.
Velkommen
til dette års sidste udgave af Opopoppa
her på Skansen Solliden.
Som leder af denne gruppe har vi en mand,
der blandt andet er blevet kaldt musiker og kritiker,
og han er blevet kaldt talsmand for en fortabt generation.
Han kaldes en forfører, man kalder ham en freak,
et perverst geni og en forretningsmand.
Jeg taler om Frank Zappa og The Mothers of Invention.
Den mystiske mand kom over
Og han sagde, jeg er ude af syne
Han sagde, at for en mindre betaling
Kunne jeg nå nirvana i aften
Hvis jeg var klar, villig og i stand til
At betale ham hans sædvanlige gebyr
Ville han give slip på alle Sine presserende opgaver
Og give mig hele sin opmærksomhed
Men jeg sagde
Hør her, makker
Hvem narrer du med den kosmiske sludder?
Hør her, makker
Spild ikke tiden på mig
Er kommerciel succes vigtigt for dig mere end
at tjene penge nok, så du kan gøre, hvad du vil?
Kommerciel succes repræsenterer to ting.
Den ene er dollars og cent,
og den anden er at nå ud til et stort publikum.
Jeg er godt tilpas med pengene lige nu,
for jeg tjener nok på koncertturnéerne
og så videre og reklamer, så jeg kan betale det udstyr, jeg bruger,
og så jeg kan betale de folk, der laver musikken.
Men problemet ved at nå ud til et større publikum er...
Det er vigtigt for mig, for der er flere, der kender mit ansigt fra en plakat
eller fra et interview på tv eller i radioen eller i et blad,
end der nogensinde har hørt pladerne
eller har set gruppen live.
Så det får en til at tænke.
Jeg er berømt, men de fleste mennesker ved ikke engang, hvad jeg laver.
En, to, en, to, tre, fire.
Godt, det er melodien.
Nu spiller vi...
Melodien bliver sunget nu.
Alle synger sin del.
En, to, en, to, tre, fire.
Chester, du synger ikke dit trommestykke.
Det er så utrolig ironisk,
at der er så mange, der lytter til din musik
og siger: "Han må virkelig have været skæv"
- "for at finde på det." - Det er, fordi
folk bare ikke er vant til udmærkelse.
De har ikke lært det.
For når man går i skole,
lærer de ikke en det kriterie, så man kan dømme
mellem den ene kvalitet eller den anden.
De lærer bare en lige netop nok
til at blive en slags, der arbejder på fabrik og gør sit arbejde,
så man kan tage hjem med en løncheck
og forbruge andre ting, som andre laver.
I skolerne i USA bliver der ikke lagt vægt på
folk...
Der forbereder folk på at leve et liv med smukke ting i det.
Ting, der måske kan give dem en æstetisk berigelse.
Det er ikke særlig vigtigt i USA.
Hvordan undgik du al den negative hjernevask?
Jeg gik ud af skolen så hurtigt, jeg kunne.
Bliver du ikke fornærmet over, at du er stigmatiseret
af de unge, der kommer til dine koncerter,
angående at du er på stoffer, og det er du uden tvivl ikke,
eller opfatter du det ikke sådan?
Jo, det er lidt bedrøveligt, men det kommer ikke fra de unge,
det kommer fra medierne.
Det er endnu en måde, medierne
bruger til at forhindre mig i at få mit budskab igennem.
Jo mere abstrakt og sær de får mig til at se ud,
jo mindre adgang jeg har til en normal kommunikationskanal
med de folk, der måske kan få fordel af det, jeg har at sige.
Det er en af grundene til, at jeg gør det her.
Jeg har stærke overbevisninger.
Jeg tror, andre ville være enige, hvis de hørte det,
og jeg vil gøre alt, hvad jeg kan
for at sige min mening, hvor som helst jeg kan sige den.
Men man ser mig ikke ofte i normal tv.
Man hører ikke pladerne ofte i radioen.
Hvis man læser om mig i aviserne, skriver de om mig, som en manisk person.
Det er jeg ikke. Jeg er 40, og jeg er normal.
Jeg har fire børn, et hus og et lån og alt det lort.
Forstår du?
Og jeg er amerikansk statsborger.
Jeg er glad for at være sådan.
Jeg betaler skat og alting.
Har det været svært at få karriere og familieliv til at hænge sammen?
Jeg ved, du har børn...
Ja, jeg har en kone, fire børn, huslån, det hele.
- Hvordan er det? - Ja, det er svært.
Jeg har været gift med den samme kvinde i 14 år.
Hvordan er hun?
Hun er en led lille en.
Det er hun nok nødt til for at holde dig ud.
Hun er en fantastisk chefhustru.
Alle ved, at Gail er chefens kone.
Og hvad med børnene?
Hvordan har de det med dig som deres far?
De kan lide mig.
Bruger du meget tid sammen med dem?
Når jeg er hjemme.
Godt.
Nu siger jeg det én gang til.
Jeg vil sige tak til jer, for jeg sætter virkelig pris på det her.
Sangen hedder Dinah-Moe Humm.
En, to, tre, fire.
Jeg ved ikke, hvor hun kommer fra
Men jeg har lige mødt en pige ved navn Dinah-Moe Humm.
Jeg slentrede derover og sagde: "Hør her,"
"Fyrre dollars på du ikke kan få mig til at komme"
"Nej! Du kan bare ikke"
Hun væddede med sin søster
Som er lidt dum
Hun kunne ikke bevise Alle mænd var slemme
Det er i orden, hun kaldte mig en bums
Men jeg vidste med det samme Hun ville komme
Så jeg gik i gang
Jeg fjernede hendes trusser Og gjorde tungen stiv
Og jeg begyndte at rotere hendes sukkerknald
Jeg gned og sled, til mit håndled blev lamt
Jeg hørte stadig ikke nogen Dinah-Moe Humm
Dinah-Moe Humm, Dinah-Moe Humm
Hvor kommer Dinah-Moe fra?
Jeg har brugt tre timer Og har ikke en krumme
Fra Dinah-Moe, Dinah-Moe
Dinah-Moe, Dinah-Moe Humm
Der er en plet, der gør mig varm
Og du har ikke været der
Der er en plet, der gør mig varm
Og du har ikke været der
Der er en plet, der gør mig varm
Du har ikke været der
Der er en plet, der gør mig varm
Du har ikke været der
For jeg kan ikke komme ind, medmindre jeg kommer ud
Og jeg er nødt til at komme ud for at komme ind
Jeg kan ikke komme ind, medmindre jeg kommer ud
Og jeg er nødt til at komme ud for at komme ind
Hun så på mig med et brustent blik
Og lidt bovin perspiration På hendes overlæbe
Og hun sagde
Og hun sagde følgende
"Bare gør mig skæv, så er du halvvejs"
"For hvis mit hoved er splittet"
"Er min krop ligeglad"
Jeg kløede min hage Og sagde "Jamen dog"
"Gad vide, hvad der skal til For at gøre denne dame skæv?"
De 40 dollars betød ikke længere noget
Da hendes søster tog tøjet af Og lagde sig på gulvet
Hun sagde: "Dinah-Moe vinder måske væddemålet"
"Men hun kunne bruge lidt"
"Hvis jeg ikke var død endnu"
Jeg sagde, at bare fordi solen
Vil have et sted på himlen
Er der ingen grund til at tro, jeg ikke ville prøve med hende
Så jeg trak i hendes hår
Løftede hendes ben i vejret
Og spurgte hende om hun havde nogen lus derinde...
Frank, hvad skete der med Popestock, som du kaldte det?
Da paven ville have...
Da paven tænkte, du måske ville spille
- til et velgørenhedsarrangement... - Du er nødt til at forstå...
Vi taler ikke om den nuværende pave,
og vi taler ikke om ham den kortvarige, der døde,
som bare sad der i kort tid.
Det var ham, der var der inden, som kontaktede min tidligere manager
og spurgte, om vi ville komme til Vatikanet og spille en speciel koncert i Vatikanet,
som ville trække en masse børn til Vatikanet,
så han kunne tale til dem og overbringe dem sit budskab.
Og det nægtede jeg at gøre.
- Du nægtede at gøre det. - Ja.
Hvorfor?
Jeg gør det ikke for paven, og jeg gør det ikke for politiske ledere,
jeg gør det ikke for fagforeninger og heller ikke for organisationer.
Jeg gør det for musikkens skyld.
Vi er blevet tilbudt tre eller fire gange
at spille til den store kommunistpartiudflugt i Frankrig.
Det er et stort arrangement hver sommer.
Og de tilbyder mange penge.
"Vi betaler jer. Kom og gør det."
"Alle vil se dig."
Nej, jeg vil ikke arbejde for kommunisterne.
Kommunisterne kan rende mig.
Jeg kan ikke lide de mennesker.
Jeg laver min musik for folk, der kan lide musik.
Hejsa, jeg er Bobby Brown
De siger, jeg er den sødeste fyr i byen
Min bil er hurtig
Mine tænder skinner
Jeg siger til alle pigerne, de kan kysse min bagdel
Jeg går på en berømt skole
Jeg klæder mig smart og opfører mig cool
Her har jeg en cheerleader Hun vil hjælpe mig med min opgave
Jeg lader hende gøre arbejdet Og måske voldtager jeg hende senere
Åh gud, jeg er den amerikanske drøm
Jeg tror ikke, jeg går for langt
Og jeg er en flot skiderik
Jeg får et godt arbejde
Og bliver meget rig...
De kunne aldrig spille Bobby Brown i radioen i USA.
Sangen var en succes, fordi den blev spillet i radioen uden for USA.
Folk, jeg var ikke klar...
Jeg er ikke sikker på, det var teksten, der gjorde den populær.
Det første sted, den fik succes, var i Norge,
og folk kunne lide melodien.
Jeg husker, vi tog til Norge, mens den stadig var et hit,
og vi tog på et diskotek
og så folk danse tæt sammen, som om det var en ballade.
De var ude på dansegulvet.
Det var den sang, man dansede kinddans til på de norske diskoteker.
Det var den mest sælgende single i CBS's historie
i Skandinavien på det tidspunkt.
Er jeg en mand eller en dame?
Jeg ved det ikke
Jeg tænker, tænker, tænker
Så jeg gik ud og købte et fritidssæt
Jeg klirrer med mønterne, men jeg er stadig ret sød
Jeg fik et job med at reklamere i radioen
Og ingen af spillerne ved Jeg er homo
Langt om længe begyndte mig og en ven
Lidt på det med S og M
Jeg kan klare omkring en time På kraftens tårn
Bare jeg får et gyldent brusebad
Åh gud, jeg er den amerikanske drøm
Med en spindel op i rumpen Til den får mig til at skrige
Og jeg gør hvad som helst for at komme foran
Jeg ligger vågen om natten og siger: "Tak, Fred"
Åh gud, åh gud, jeg er så fantastisk
Takket være Freddy er jeg en seksuel spastiker
Og mit navn er Bobby Brown
Se mig nu
Jeg gå ned
Og mit navn er Bobby Brown
Se mig nu, jeg går ned
Mit navn er Bobby Brown...
Det er Frank Zappa, mine damer og herrer, en legende, en legendarisk mand.
Jeg så ham, da jeg var barn.
Jeg var bare et barn i Beverly Hills' slum.
Komponist med flere facetter, ikke?
- Jo. - Ja.
Hvor mange sange, har du komponeret?
- Tre hundrede. - Det er løgn! Tre hundrede?
Hvorfor ville du lyve om det?
Mestermusiker.
Filminstruktør, ikke?
- Jo. - Producer?
- Jep. - FIlm...
Ikke film, men du er en slags pladeselskabsmagnat.
- Har du din egen bygning? - Ja.
Du har altid været en regnegat mod musikbranchen.
Hvorfor?
Fordi det meste af det, musikbranchen gør,
ikke har med musik at gøre.
Hvad mener du med det?
Den er designet til at skabe et produkt og ikke til at skabe musik.
Siger du, der er mangel på integritet?
Musikbranchen som en forretning
er interesseret i at gøre ting, som jeg ikke er interesseret i.
Her er Frank Zappas nye album, der hedder Tinseltown Rebellion.
Der er nogle meget interessante tekster,
og jeg vil gerne læse nogle af dem.
"Vidste I, at i Tinseltown..."
Det er Hollywood, ikke?
"Hollywood," som de udtaler det her.
"Der synes folk, at substans er kedeligt
"Og hvis jeres New Wave-gruppe ser godt ud
"Kommer de hurtigt tilbage efter flere
"Lædergrupper og plastikgrupper"
"Og grupper, der ser bøssede ud"
"Tinseltowns fans kommer For at se og ikke for at høre."
- Det er meget eksplicit, ikke? - Jo.
Hvad betyder det med andre ord?
At teksterne har samme intellektuelle konsistens som tandpasta?
At folk bare vil tjene penge?
Pladeselskaberne? Siger du det?
- Lad mig citere... - Værsgo.
...fra noget, jeg har forberedt for Newsweek-magasinet,
som de siden har afvist.
Jeg skrev en lille artikel for den sektion, der hedder "My Turn,"
og overskriften på artiklen var Sig lurvet.
Hele idéen med artiklen er, at vi som nation
har valgt det lurvede som en levemåde.
Alt det, vi vælger at gøre, gør vi altid for noget, der er lurvet
af en økonomisk grund,
og vi er for ivrige til at tro det, når folk fortæller os,
at redningen er nedskæring af budgetterne,
at det eneste, vi skal gøre, er at skære ned på et eller andet budget,
og så vil alt gå i orden. Det er forkert.
Vi bekymrer os ikke nok om kvaliteten af vores liv.
Jeg kan dog mærke, at der er en dyb, permanent, irreversibel kynisme i dig.
Og jeg vil ønske, at andre bliver smittet lidt af den.
Før i tiden spillede jeg alt muligt
Og noget af det var fint
Noget var musikalsk
Men så tog de imod en eller andens råd
Om en pladekontrakt, og han sagde
De skulle være mere punk
Tie stille og spille virkelig dumme
Ellers ville de blive sænket
Så de tager af sted til S-I-R
For at lære nogle åndssvage riff
Åh nej
- Nej! - Åh nej, nej, nej
- Nej! - Det er 80'erne igen
Nej, nej, nej Nej, nej, nej
Og når de tror, de har det
Så starter de en ny karriere
Hvem giver en døjt, om det, de spiller
Er lidt uærligt?
Lad os danse blues igen, ned
Dans blues igen, alle sammen
Dans blues igen
Jeg skriver sange Der får de unge piger til at græde
Vidste I, at i Tinseltown
Synes folk, substans er kedeligt?
Og hvis jeres New Wave-gruppe ser godt ud
Så skynd jer tilbage efter flere
Lædergrupper
Hvorfor
Rocker jeg dig som et fjols?
Og plastikgrupper
Giv den godt
Og grupper, der ser bøssede ud
Jeg tumler for dig, jeg tumler for dig
Jeg tumler for
Moo, moo-moo, moo, moo
Moo, moo-moo
Moo Ann
Tinseltowns fans
Kommer for at se og ikke for at høre
Men igen arbejder systemet Så perfekt som en drøm
Det arbejder for alle de
Røvhuller i pladeselskaberne
Som kommer for at skimme
Fløden
Det, der skiller amerikanerne fra de øvrige
kulturer i verden, er, at vi er så skide dumme.
Landet har eksisteret i et par hundrede år,
og vi tror, vi er så skide gode.
Vi er ikke engang klar over, at andre lande har tusinde års
historie og kultur bag sig, og de er stolte af det.
Og på internationalt niveau,
angående udenrigspolitik og den slags,
fører vi os frem som det store Amerika,
det stærke land og alt det,
og de må være ved at dø af grin af os, for vi er ingenting.
Kulturelt er vi ingenting.
Vi betyder ingenting.
Vi er kun interesserede i konklusionen.
Alle lande har sin egen kunst,
sin egen musik, sit eget teater,
sit eget drama, folkedanse, folkesange, folklore,
og det betyder noget for dem, og de er stolte af det,
og det er deres etniske arv.
Vi har Levi's, vi har designerjeans, vi har burgere, vi har Coca-Cola,
vi har REO Speedwagon, vi har Journey,
vi har det ene, og vi har de andet.
Og så går vi ud og siger:
"Ja, men vi har også neutronbomber og giftgas,"
"så måske står vi lige."
Det er virkelig trist, når man ser det på den måde.
Og jeg synes, at et land, der ikke gør noget
for at bevare sin kultur, uanset hvilken det er,
ikke investerer i den, ikke bibeholder den, ikke er stolt af den,
måske bare ikke burde eksistere,
for det er kulturen
og de smukke ting, som et samfund skaber,
der bør overleve
i tusindvis af år, ikke designerjeans.
I morgen aften giver London Symphony Orchestra
en koncert i Barbican Centre.
Det er der ikke noget nyt i.
Det nye er, at orkestermusikken,
som vil blive spillet, er skrevet af
den ansete amerikanske rockstjerne, Frank Zappa,
hvis koncert engang blev aflyst, hvis I husker det, i Royal Albert Hall,
da man mente, teksterne var for uanstændige.
Robin Denselow har kigget på den mindst kendte
og den mindst kommercielle side af Zappas kunst.
Frank Zappa har skrevet musik
til et helt orkester ved siden af sin rockmusik i årevis.
Til den første forestilling nogensinde
bruger han London Symphony Orchestra og så mange musikere,
at de måske ikke kan være på Barbican-scenen.
Det bliver vanskeligt.
Måske bliver det endda smertefuldt for nogen af dem.
London Symphony Orchestra øver kompositioner, Zappa har skrevet siden 1975,
men som han hører nu for første gang.
Dirigenten, Kent Nagano, arbejder mest i San Francisco
og er valgt af Zappa.
Mens orkesteret kæmper med de yderst komplicerede,
usædvanlige rytmestrukturer,
erkender Nagano, at han ikke har gjort det nemt for dem.
Han betragter kompositionerne som meget vigtige.
Zappa synes at være ligeglad med,
at hans enklere rocksange er meget mere kendte
end disse alvorlige kompositioner.
Jeg synes, det er lige så seriøst at skrive sange som Valley Girl,
som det er at skrive en ballade som Mo 'n Herb's Vacation.
For mig er de lige alvorlige problemer i musik.
Virkelig? Den ene må tage dig
nogle dage og den anden flere måneder.
I tilfældet med Valley Girl
tog det mig nogle sekunder, men i tilfældet med
nogle af orkesterstykkerne tager de
seks måneder at skrive, men det betyder ikke,
der er en mindre seriøsitet involveret i konstruktionen
af en enkelt sang, for de er beregnet til forskellige medier,
de er til forskellige typer publikum,
og de musikalske problemer er forskellige.
Under prøverne sad Zappa på tilskuerpladserne
men sikrede sig, at Nagano og orkesteret
altid vidste, præcis hvad han ville have.
Hvorfor ikke dele det, så alle 1-A'er gør det?
- Hvad med det? - Okay.
Undskyld.
Kig alle sammen. 159.
Klar og...
Kom ikke foran.
Og...
Forventer du at tjene penge på koncerten
og optagelserne med London Symphony Orchestra?
Nej.
Hvorfor gør du det så?
Jeg tror, at enhver kunsterisk beslutning baseret på,
om man vil tjene penge på det eller ej, ikke er
en kunstnerisk beslutning men en forretningsbeslutning.
Og der er mange ting, jeg kan gøre for at tjene penge,
og der er mange ting, jeg allerede har gjort for at tjene penge,
som har givet mig den mængde kapital, jeg har brug for
til at udføre dette projekt.
Jeg kom her for at bruge penge på et engelsk orkester,
som skal indspille min musik, så jeg kan tage den med hjem og lytte til den.
Og hvis andre kan lide den slags,
vil jeg stille den til rådighed på en plade, så de kan høre den.
Det er min service til offentligheden
at bruge pengene på det, så det kan udføres.
Ingen fondmidler, ingen regeringshjælp,
ingen virksomheder, ingen komité,
bare en skør fyr, som brugte penge på at hyre engelske musikere
til at spille en koncert i Barbican og lave en plade
for Barking Pumpkin Records.
Frank, er den god? Er musikken god?
Jeg synes, den er fantastisk.
Du er på.
Godt, så filmer vi.
- Hvad nu? - Gør det.
- Gøre hvad? - Begynd efter
"forfatningen kommer her."
Du siger: "Det er Frank Zappa."
- Okay. - Porn Wars, ikke?
Det er Frank Zappa med aftenens udgave af Porn Wars.
Er rock and roll gået for langt?
Det mener et stigende antal mennesker,
og i dag tog de sagen til en høring i det amerikanske senat.
Deres klage? At rocktekster og -videoer krydser grænsen til skidt og snavs.
Forældregrupper vil have kvalificeret rockplader, der kan have
tvivlsomt materiale, på samme måde som man gør med film.
Tipper Gore, som er demokrat og senator Albert Gores kone fra Tennessee,
bad om frivillige advarselsetiketter på stødende og voldelige rockalbum.
Frank Zappa var én af rockstjernerne, der var imod idéen.
Vi foreslår én generisk advarselsetiket,
som informerer forbrugeren om teksternes indhold.
Etiketterne skal gælde al musik.
PMRC's forslag er en dårligt modtaget omgang sludder,
som ikke er til nogen reel fordel for børn,
overtræder friheden for folk, som ikke er børn,
og vil holde retssalene beskæftiget i mange år med
problemer angående fortolkning og håndhævelse
som resultat af forslagets udformning.
Zappa, hvis album ofte er seksuelt eksplicitte,
beskrev fru Gore og hendes støtter som "Big Brothers hustruer."
Det er et meget drastisk skridt mod national censur.
Og når censur kommer på tale, bliver de her hustruer ellevilde.
Det er som i filmen The Emperor's New Clothes.
"Det er ikke censur, nej."
Censur indebærer begrænset adgang til eller sletning af indhold.
Dette forslag gør ingen af delene.
Og medierne tænker: "Jo",
"de ville ikke lyve, de er meget søde, de er fra Washington."
Pornorock.
Men hvis det ligner censur, og det lugter af censur,
så er det censur, uanset hvis hustru taler om det.
Det er censur.
"Pyromani."
Uden tvivl.
Brænd en bygning af.
Brænd, brænd, brænd.
Dem fra højrefløjen har en fetish, som er retten til at leve.
Hvad med den ufødte idés ret til at leve?
Hvor meget vil man ikke miste i USA,
hvis man ikke lader folk tænke frit, sige, hvad de tænker,
og gør noget ved det, så folk, der ikke tænker
og har for travlt med noget andet,
kan få gavn af de folk, der tænker?
Det er et dumt spild af ressourcer at tage evnen
til at tænke selv fra folk eller fra andre,
som kan tænke for dig på en positiv måde ved at skabe idéer,
der kan gøre noget til... Indkomst for eksempel,
at stoppe det i at ske.
Det er utrolig snævertsynet.
Det er...
Ja.
SENATOR HAWKINS
Du siger, du har fire børn?
- Ja. - Undskyld?
- Fire børn. - Fire børn.
Har du nogensinde købt legetøj til dine børn?
Nej, det gør min kone.
Jeg kan fortælle dig, at hvis du går i en legetøjsbutik,
hvilket desuden er meget lærerigt for fædre,
det er ikke moderens ansvar alene,
for at købe legetøj til børn, kan du se på æsken
at der står: "Egnet til børn mellem fem og syv år,"
eller "mellem otte og 15"
eller "fra 15 år og ældre,"
for at vejlede dig lidt angående legetøj til et barn.
Er du imod det?
Ja, det er jeg på en måde.
Fordi det betyder, at nogen på et kontor et sted
bestemmer, hvor klogt mit barn er.
Jeg kunne godt tænke mig at se, hvilken slags legetøj dine børn har haft.
Hvorfor kunne du godt tænke dig det?
Bare af nysgerrighed i denne...
Kom forbi, så viser jeg dig dem.
- Jeg mener det. - Det gør jeg måske.
Tjener du penge på salg af rockplader?
Ja.
Så du tjener på salget af dine rockplader.
Ja.
Tak. Jeg tror, erklæringen fortæller historien til komitéen.
Tak.
Krydsild.
Til venstre, Tom Braden.
Til højre, Robert Novak.
I krydsilden deltager journalist John Lofton fra Washington Times
og rockmusikeren Frank Zappa.
Hvorfor undervurderer du ordenes magt?
Ord har konsekvenser.
De påvirker folk.
Jeg er enig i,
at hovedansvaret ligger hos familien om at stoppe den slags møg,
vi taler om her i dag,
men kan vi ikke bede
vores regering om at hjælpe os i denne kamp, Frank?
Du har børn. Er du anarkist?
Er regeringens rolle ikke at gøre noget ved det?
Jeg er konservativ, og det kan du måske ikke lide.
Hvad er regeringens funktion, Frank, de civile myndigheder?
Er det ikke delvist at promovere
den generelle velfærd og hjælpe med at beskytte familierne?
Har regeringen noget formål, Frank?
- Ja, den har mange formål. - Såsom hvad?
- Nævn et. - Jeg er her ikke som samfundslærer,
men jeg skal sige dig én ting.
Vi er måske ikke enige
i idéen om en regering, der skal forbyde ting
- for at beskytte familierne. - Hvad er regeringens rolle så?
Du har sagt flere gange, hvad den skal gøre.
Hvad med at forsvare nationen og sørge for...
Jeg betragter det som et forsvar af nationen.
Folk er under angreb fra folk som dig med den type tekster.
John, du behøver ikke bide ham.
Hr. Zappa...
Må jeg sige noget om nationens forsvar?
- Ja. - Den største trussel mod USA i dag
er ikke kommunismen men USA's bevægelse mod
et fascistisk teokrati.
Og alt det, der er sket
under Reagan-regeringen, sender os direkte ned gennem det rør.
Hr. Zappa...
Ja, hr. Zappa.
- Øjeblik. - På hvilken måde?
- Giv mig et... - Vent.
Et eksempel på et fascistisk teokrati.
Når man har en regering,
der foretrækker en særlig etik, der kommer fra en vis religion
og den etik forvandler sig til lovgivning for at passe til
- et vist religiøst synspunkt... - Hr. Zappa.
- ...og hvis den etik... - Frank.
...er ekstremt højreorienteret, næsten i stil med hunnerkongen Attila...
Så er du anarkist.
Alle civile regeringer er baseret på en form for moral, Frank.
Moral angående adfærd...
- Selvfølgelig. - ...ikke angående teologi.
Rock and roll er her for at blive, men den vil aldrig gøre alle glade,
og den seneste kontrovers involverer seksuelle og voldelige tekster.
Forskellige forældregrupper vil have advarselsetiketter på pladerne.
I dag, som NBC's Robert Hager vil fortælle,
er pladeindustrien kommet med sin egen løsning.
Pladeindustrien har indvilliget i en frivillig selvovervågning,
hvormed der nu kan sættes advarsler på album
med eksplicitte tekster om sex, stoffer og vold.
Men den største advarsel i byen er at finde på Frank Zappas nye album.
Han satte den på sig selv for at garantere, som han udtrykker det,
at den ikke vil "forårsage evig skade på det sted,"
"hvor fyren med den pegende kæp udfører sit forehavende."
...ven
Når løgnene bliver så store
Og tågen bliver så tyk
Og fakta forsvinder
Republikanernes trick
Kan udspilles igen
Vær sød at fortælle mig hvornår
Vi slipper for disse folk
Hvem er det egentlig De tror, de er?
Og hvordan er de i stand til at nå så langt
Som de ser ud til at være nået
Var vi virkelig så dumme?
Vågn op, folk
Find ud af det
Religiøse fanatikere
Rundt omkring
Domhuset, regeringsbygningen
Kongressen, Det Hvide Hus
Kriminelle helgene
Med en hellig mission
En henrykt nation
Af ren overtro
Er alle glade?
Meget få rockmusikere har været så kontroversielle som Frank Zappa,
men der er ingen kontrovers angående hans talent
eller om hans rolle som rock and roll-fornyer.
I dag er vi hjemme hos Frank Zappa.
Frank, hvordan har du det i dag?
Jeg bryder mig ikke om at stå så tidligt op, det er helt sikkert.
Du fik en Grammy for Jazz from Hell.
Betyder det noget ekstra for dig?
Jeg synes, det er levende bevis på, at hele processen er bedrag.
Selve Grammyen er en lille, snollet plastiktingest.
Jeg fik den for sangen Jazz from Hell, som jeg er overbevist om, ingen har hørt,
og jeg ved ikke, hvorfor de gav mig en Grammy for den sang.
Det var den mørkeste sang på en cd ved navn Jazz from Hell.
Det er en anden del af huset.
Det ser ud til, du har et komplet studie.
Det er rigtigt.
- Kan du... - Jeg går lige derover.
- Ja, lad os se os lidt omkring. - Ja.
Du sidder ved noget nu,
som jeg ikke ved, hvordan man udtaler.
Kan du forklare det?
Det er en maskine, der hedder en Synclavier, som er...
Det er den maskine, der skabte
den Grammy-vindende sang, Jazz from Hell.
Som alle nynner
- på vej til arbejde i dag. - Ja.
Hvad gør maskinen?
Hvordan fungerer den?
Den gør det muligt at spille på keyboardet.
Man kan spille en komposition på keyboardet,
som så lagres i computerens hukommelse,
og så redigerer man det, man har spillet,
eller man kan indtaste information på tastaturet her
og redigere i det, man har spillet.
Sekvensen, der er i den nu, lyder sådan her.
Lad os sige, du synes, det lød
virkelig godt, og du vil
have det spillet af noget andet end et trommesæt.
Så går du bare tilbage igen
og leder efter noget andet støj til at afspille det.
Hvad med...
Spastiske nødder er okay.
SPASTISKE NØDDER Synclavier
Tænker du nogensinde, at elektronikken
og mikrochipsene kan komme i vejen
for selve musikken eller det, du virkelig vil opnå?
Nej, det forbedrer det faktisk ved at fjerne det menneskelige element,
som er den mest upålidelige del musikskabelsen.
Jeg troede, det var meningen, det skulle være en del af den kreative proces.
At ansætte musikere? Nej, for fanden.
Klokken 10.30 stod en af de mest indflydelsesrige rockmusikere i verden
ud af flyet,
den 49-årige Frank Zappa.
Aldrig nogensinde i løbet af 25 år med rock and roll
er jeg stået ud af et fly og har set noget lignende.
- Hvor længe har du ventet på det her? - Hele mit liv.
Jeg er her for at se min prins.
Jeg er så træt men så glad for at være i Prag, men jeg vil vædde med,
jeg ikke er lige så glad, som I er for at have et splinternyt land.
Jeg lykønsker jer med jeres politiske succes.
Hvad jeg ville sige til Zappa?
Vi begyndte at spille hans musik i 1972
med vores band "Elektrobus", og vi blev jaget af politiet af den grund.
Da vi blev forhørt, sagde politiet:
Vi fjerner jeres Zappa, og I vil ikke sprede hans ideologi her.
De så ham selvfølgelig som en politisk ideolog,
en slags anti-kommunistisk leder af en ideologisk alternativ gruppe.
I dag har Václav Havel budt Frank Zappa velkommen,
den førende repræsentant for rockmusik, på slottet.
Den venlige og uformelle atmosfære blev understøttet af,
at præsidenten kendte Zappas musik vældig godt.
Er hr. Havel den første præsident, du har mødt i dit liv?
Ja.
Der er ikke nogen officiel titel.
Jeg tror faktisk ikke, de har fundet et navn
for det, jeg skal gøre for dem.
De vil have mig til at hjælpe dem med at udvikle handel, turisme og kulturelle ting.
Selvom jeg indgår i en slags forretning,
er det en form for komposition.
Jeg ser det hele som en komposition.
Hr. Zappa, kan du fortælle mig, hvad kontrakten går ud på?
Den er om udgivelse af plader, cd'er og kassettebånd
med min musik i Tjekkoslovakiet for første gang.
På lovlig vis.
Jeg har spillet musik i USA i 25 år.
De fleste mennesker i det land ved ikke engang, hvad jeg laver,
og de ville blive chokerede over at se alle disse mennesker
stå her og lytte til mig lige nu.
De ville tro, I er vanvittige.
Du har mange fans her, så hvis det går galt for dig i USA,
kan du regne med dine tjekkiske fans.
Kan du synge den?
Frankie!
Mit livs kærlighed
Jeg elsker dig så meget
Mit livs kærlighed
Gå aldrig fra mig
Jeg elsker kun dig
Skat, mit livs kærlighed
Den vil de ikke spille i de amerikanske radioer.
Mit livs kærlighed
Jeg elsker dig så meget...
De tog Ikes ur, som de altid gør...
Træk
Der er to ting, man skal tage i betragtning.
Den ene er muligheden for, at hele mit værk
- er én komposition. - Ja.
Og at den kun er opdelt i forskellige sange,
om man så må sige, fordi jeg udgiver den på album,
og det tager mig mange år at sammensætte den.
Men hvis jeg var helt færdig, og man satte det hele sammen,
så er det én komposition.
Et tema, der startede på det første album,
kan lige så nemt forekomme senere uden...
Uden anden grund,
end at da alt arbejdet er én komposition,
hvorfor kan man så ikke rekapitulere et tema, der startede for år tilbage?
Jeg endte med en musikstil, der har snorkelyde, bøvselyde
og uharmoniske akkorder,
og fine melodier og treklange
og lige rytmer og komplicerede rytmer
og mere eller mindre alt muligt i en hvilken som helst rækkefølge.
Ja.
Og den nemmeste måde at opsummere det æstetiske vil være
hvad som helst, når som helst, hvor som helst uden nogen grund.
Med sådan en æstetik tror jeg,
man har godt med rum til at være kreativ.
Hvad er der i vejen med det?
- Nej... - Nej.
I mit band, når nogen lavede en fejl
af den kaliber, kaldte vi den en "stærk fejl," så...
Men derudover lød det virkelig godt.
For nogle er Frank Zappa en legende inden for rockmusikken.
For andre er han en bizar performer med hang til lascive tekster.
Men hvad få ved, er, at han også er en seriøs og respekteret klassisk komponist.
Today Shows indenrigskorrespondent, Jamie Gangel,
er her i dag med et sjældent interview med Frank Zappa,
der næsten ikke kunne gennemføres,
idet Frank Zappa er meget syg.
- Jamie, hvordan har han det? - Han har det ikke godt.
Han har lidt af kræft i bugspytkirtlen i flere år,
og vi fik indtryk af,
det tappede ham for alle hans kræfter at lave interviewet.
Selvom han beskytter sit privatliv,
talte han om kræften, og på trods af alt
er Frank Zappa stadig Frank Zappa som 52-årig,
sjov, med sine meninger og ukonventionel.
I de sidste fire år har Zappa fokuseret på klassisk musik.
Der lyttes næsten ikke til ham i USA, men hans koncerter i Europa er udsolgt.
Fortæl mig om The Yellow Shark-koncerten.
Reaktionen på den var usædvanlig.
Hvordan havde du det med det?
Som jeg sagde tidligere, er smag og behag forskellig.
Kom nu!
Det må have gjort dig glad.
Jeg var syg.
Så det er svært at være virkelig glad.
Men det gjorde mig gladere, at de gjorde det i stedet for at kaste ting op på scenen.
Du har skabt en karriere på at lave sjov med alle,
bøsser, jødisk-amerikanske prinsesser,
og du har fået meget kritik for det.
Generer det dig overhovedet?
Nej. Jeg angrer intet.
Er der noget, du har gjort inden for musik, som du er ked af?
Nej.
Mange kunstnere gør chokerende ting
eller ting, der kan betragtes som uanstændigt eller pornografi,
men der bliver peget meget på dig, synes jeg.
Ved du hvorfor?
Fordi jeg er grim.
Hold op!
Du ved...
I en verden af grundliggende stereotyper,
hvis man giver en fyr en stor næse
og noget underligt hår, så er han i stand til hvad som helst.
Du er en legendarisk arbejdsnarkoman.
- Kan du arbejde... - Ikke mere.
Ikke mere.
Fortæl mig om det.
På en god dag kan jeg arbejde fra 9.30 til 18.30 men...
Det har sat farten ned for dig.
Ja.
Kan du fortælle mig lidt om, hvordan du har haft det?
- Nogenlunde. - Nogenlunde.
Ja. Der har været gode og dårlige dage.
Flere dårlige dage end gode dage?
Ja.
Jeg vil nævne en liste af ord,
som man hører, når man læser om Frank Zappa.
Og fortæl mig, hvad du synes.
"Rocklegende."
Det er til grin.
"Testpilot, der skubber til grænsen."
Det er...
Kan du ikke lide den bare en lille smule?
- Nej. - Nej?
Nej.
Den er lidt for...
Der er en duft af militær ved den.
"Ekscentrisk geni"?
Ekscentrisk, ja. Geni, måske.
"Sjov fyr."
Kun for nogle få.
Her er et spørgsmål, og du ved præcis, hvad det er,
og det er, hvordan Frank Zappa gerne vil huskes?
Det er ikke vigtigt.
Er det slet ikke vigtigt?
Vil du huskes for musikken?
Det er ikke vigtigt overhovedet at blive husket.
Folk, der bekymrer sig om at blive husket,
er folk som Reagan, Bush.
Det er folk, der vil huskes.
Og de vil bruge masser af penge på
og gøre et stort arbejde ud af at sikre, at de bliver husket helt fantastisk.
Og for Frank Zappa?
Jeg er ligeglad.
En, to, tre, fire.
Jeg tror ikke, mennesker vil eksistere i år 3000.
Måske nogle bakterier og den slags.
Så hvis jeg skulle sige noget til folk i år 3000,
ville jeg nok tale til dem på bakteriesprog.
Jeg ville sige...
Cut.