-Nej... -Vad är det?
-Hör du inget? -Vad?
Hör du ingenting?
Bort här.
Var är de nånstans?
-Vad menar du? -Var är de? Var är de nånstans?
Var är de? Var är de nånstans?
Var är de...?
Är du okej, gumman?
-Hej, Mette. -Hej.
-Är det bra? -Ja, det är bra.
-Mette. Har du en ögoninflammation? -Ja, det svider som bara den.
-Det förstår jag. -Lippi, ta nåt.
-Det här är min syster. -Hej, Mette.
-Ja. -Absolut.
Ja.
Jag tycker hon verkar riktigt gullig.
-Tack. Är det bara att droppa? -Ja, men du ska inte röra ögat.
-Vad fan hette hon? -Jessan.
Hanne!
Kan det inte vara det där? Det lyser där.
Johan?
-Dörren är öppen. -Är det öppet?
Johan?
-Ja, här. -Tack.
Det är här, rum nummer tolv.
-Du svarade inte när jag ringde. -Jag har ingen telefon.
-Konstigt, jag har ju nummeret ditt. -Ja, det var konstigt. Här.
-Vad tycker du? -Det är perfekt.
-Visst är det mysigt? -Ja, det är verkligen stort.
-De är helt vilda. -Bra, Frank.
-God natt. Sov gott. -Detsamma.
Johan! Jag hör ett ljud. Vad är det? Hör du det?
-Det är bara Frank och Jessan. -Nej.
-Nej, förlåt. Är det så tunna väggar? -Jag vaknade av ett dunkande ljud.
-Det var ju dem som lät. -Nej, det var ett sånt här ljud.
-Är jag den enda som hörde det? -Ja.
Hanne?
-Är mardrömmarna tillbaka? -Nej.
-Är du säker? -Ja.
Okej. Jag ville bara kolla.
-Det är inte en barnhjälm. -Hej.
-Hur länge har stället varit stängt? -Det har aldrig varit öppet.
-Var det inte öppet för 20 år sen? -Nej.
Det var aldrig öppet för allmänheten. Inte ens för 20 år sen.
-Varför inte? -Nåt gick fel.
-Det ser bra ut, Jessan! -Hjälp!
Vi ska skåla också.
-Det kan väl vara både och? -Fokusera nu. Inte tramsa.
Får jag se på ditt öga? Så får jag se om det blir bättre.
-Vad gör vi? -Det vet du. Följ bara planen.
-Hanne, nu är det intervjudags. -Inte nu.
-Nej, inte nu. -Elin, hur har din dag varit?
Man kan säga mycket om Lars. Vi fick i alla fall inte barn. Det var bra.
-Precis. Det var väl skönt? -Ja, så "freedom here I come".
-Vinet är också så gott. -Och så vill jag hälsa alla välkomna.
Hejsan. Vi såg det lyste här. Vi tänkte att vi måste hälsa på.
-Hej, Johan. -Jag heter Dag.
-Tjena, hej. Johan. -Jostein. Hallå!
-Hej! -Det här är Dag.
-Och det här är...Jostein? -Jostein.
Så mysigt ni har det här. Jag tar en stol, jag.
Jag tog med mig den här. Den är hemgjord. Gammal tradition.
Vi håller på att göra en liten dokumentärfilm här, så...
-Nu är du med. Vill du filma lite? -Ja, det kan jag göra.
-Okej. -Så ni jobbar med skoterverksamheten?
-Vi hyr en verkstad hos Erkki. -Okej.
-Honom känner du säkert? -Ja, jag har träffat honom.
-Skål. -Skål.
-Vad gör ni här, förresten? -Johan, där är min pojkvän.
-Han funderar på att köpa stället. -Mm, trevligt.
-Hur länge har ni... -Ska inte jag filma dig?
-Men du bor här uppe, eller vad? -Ja, jag har bott här hela livet.
-Hela livet? -Ja, ja.
-Så du känner till hela området? -Ja, ja.
Vet du varför det inte öppnade för 20 år sen, vad som hände?
Det var nån som dog här precis innan de skulle öppna.
Efter det hände ingenting. Det blev helt tyst.
-Vet du vem det var eller hur de dog? -Nej. Jag kommer inte ihåg.
Kan man tjäna pengar på det? Det finns ju inte så mycket folk här.
Vi håller faktiskt på med postorderservice. Vi säljer turbokit.
Vi trimmar turbochargers och skickar. Det är faktiskt ganska lukrativt.
-Vi kanske kan göra affärer ihop. -Ja, varför inte?
Jag tänker på...skoterturism. Det har exploderat i USA och Kanada.
-Du skrattar du, ja. Du skrattar. -Ja, det är... Skoter är väl inte...
-Tror du att det här är en täljkniv? -Ja, jag vet inte. Det kan det väl.
-Ta upp den, så får du se. -Nej, det tänker jag inte göra.
-Jo, kom igen. -Nej.
Ta upp kniven, sa jag. Kom igen, då. Ta upp kniven.
Så kan du följa med ut. Kom igen. Så tar vi en liten fight, här.
Jag ska göra slarvsylta av dig. Du är så jävla stor i käften.
Kom igen, ta upp kniven, då! Bangar du inför alla dina kompisar!
Va? Kom igen! Ta upp kniven så får vi se hur tuff du är!
-Ska du ta med dig den, eller? -Du får låna den. Vi går ut en stund.
Jag har tänkt på en sak. Vet du varför stället aldrig öppnades?
-Vad menar du med det? -Det är bara det att jag hörde...
Det var nån som dog här. Visste du det?
-Sov gott. -God natt.
-Hanne, kommer du? -Jag går och hittar nåt att äta.
-Hej. -Hej.
Har du sett den gamla tidningen som låg i matsalen?
-Nej, tyvärr. -Jag tycker bara att det är konstigt.
-Titta upp. Titta åt höger. -Vad har hänt?
-Åt vänster. Jag håller lite här. -Det har hänt nåt med Jessans öga.
-Vad är det som har hänt? -Jag drömde att någon ströp mig.
-Dra inte ner mig i dina snuskerier. -Ögoninfektion är väldigt smittsamt.
Det du upplevde i natt har inget med ögat att göra.
Det är sömnparalys och är helt naturligt.
Hjärnan har stängt av musklerna. Ett tillstånd mellan sömn och vakenhet.
-Och så kan man hallucinera. -Hallucinera?
Ja, men det är helt naturligt och det förekommer ofta.
Det har gett upphov till många myter världen över.
Maran sitter på ens bröst och stryper en. Det är obehagligt, men ofarligt.
Ögoninfektionen är smittsamt, så kom ihåg att tvätta händerna.
-Hej, Erkki. -Hej.
Jag har tänkt på...
Det kom ljud från bakom den där dörren igår. Vet du vad det var?
Det är dörren ner till källaren. Nej, jag har inte hört nåt.
-Kan vi gå ner och kolla vad det är? -Jag får inte släppa ner nån där.
-Men kan du inte bara öppna dörren? -Nej. Det kan vara farligt.
Det går ras där nere. Det är... Det är inte tryggt.
Besiktiga? Jag har inte hört nåt om nån besiktning av egendomen.
Jag skulle ta emot skidgäster.
Men om vi är skidgäster vill vi väl få sova på nätterna utan ljuden?
Jaha, jag föreslår att ni sätter proppar i öronen. Öronproppar.
Ja, det var tråkigt.
Kan du inte bara ringa ägaren och fråga om vi kan se det?
-Det är inte så enkelt. Han är död. -Vad menar du med att han är död?
-Visste du att säljaren är död? -Nej älskling, ägaren är död.
Jag förstår inte vad du menar med det här.
Jessans mardröm. Det röda ögat. Allt finns där.
Ja, men Hanne, det finns också teckningar med lila och gröna ögon.
Ja, men titta på den här.
-Ja, det är huset. Det ser jag. -Det är vi som kommer till hotellet.
-Det är våra bilar. -Det är två svarta bilar.
Det finns många svarta... Få se. En fin gangster-uppgörelse.
Jag känner i hela kroppen att det här är ett "bad place".
-Du drar lite långsökta slutsatser. -Jag tror inte att du förstår, bara.
Allt från mardrömmen och det röda ögat, som liknar teckningarna där.
Bara det här stället. Ljuden om natten. Folk har dött här.
-Det vet du, eller hur? Det vet alla. -Ja. Men jag tänker...
Om det är Jacob som är tillbaka. Du måste säga det.
-Hemsöker han dig igen? -Nej.
Okej.
Då måste jag vara mer irriterande och fråga om du tar dina mediciner?
-Du är inte min läkare. -Nej, men jag är din syster.
-Precis. -Jag blir orolig!
När du tolkar barnteckningar, så... Sover du överhuvudtaget på nätterna?
Nej, för ljudet väcker mig.
-Fick du tag i din pappa? -Nej, han svarade inte.
Okej. Kan du inte fråga om han vet vem som dog för 20 år sen?
-Och vad som hände. -Jo, men han vet inget om det.
-Kom. Hej då, hör ni. -Hej, hej.
-Skål. -Skål.
Det är sjukt.
-Vi skulle ha världens största pool. -Det är ju helt galet.
Ja.
-Böj huvudet längre bakåt. -Min gick över på typ en dag.
Och droppa bara.
-Å, nej. -Försök igen.
Jag funderar på om jag ska sätta in ett panoramafönster.
-Vad? -Nej?
-Grattis! Grattis, Hanne. -Tack.
Hanne?
-Hej. -Hej.
-Kan jag hjälpa dig med nåt? -Jag ska hjälpa Erkki med något.
Jag frågade förresten Dag om vad som hände här uppe.
Det var visst en hel familj som dog. Dag säger att de blev mördade.
-Hur då? -Det vet jag inte. Han sa inget mer.
-Hej. -Hej.
Självklart hade jag inte följt med om jag hade vetat om det.
Jag tror ingen hade följt med om de visste det.
Jag fick reda på vem som ledde utredningen av morden.
-Blev de mördade? -Kvävda. Uppställda mot väggen.
-De satt och höll varann i händerna. -Du dödade familjen Johansson.
-Vill du inte veta vad som har hänt? -Kan du inte stänga av det där?
-Jessan, vad håller du på med? -Säger du att jag ljuger?