GODT NYTÅR 1919!
Da jeg kom til byen, lod jeg mit hjerte tage kontrollen.
Jeg var så naiv.
Morer du dig?
Jeg har aldrig været et så elegant sted og slet ikke i så fint selskab.
Alle pigerne må misunde mig.
Jeg ville foretrække ikke at skulle dele dig med alle de mennesker.
Undskyld mig et øjeblik. Jeg skal lige pudre næsen.
Jeg lærte hurtigt, at virkeligheden var en helt anden.
Hvad tror du, du laver?
Find hellere en anden til det her arbejde, Victoria.
Jeg kan ikke.
Du får aldrig kontrol over dit eget liv,
hvis du stadig venter på at blive reddet af prinsen på den hvide hest.
Francisco kommer ikke tilbage. Hvorfor lader du dine følelser råde?
-Og hvis han vil kysse mig igen? -Nemt nok.
Tal ham fra det...
...med en af de her. Put en i hans drink, så generer han dig ikke mere.
Det kan du godt finde ud af.
Godt nytår, prinsesse.
Det vigtigste er, at ingen finder ud af...
...at man er styret af sin forstand, ikke hjertet.
Folk tror, at dem, som styres af deres følelser, ikke kan lyve.
Så når man narrer dem,
skal man blot forklare det som tilfældigheder.
De ved slet ikke...
...at intet sker tilfældigt.
Frøken Aguilar. Hvilket sammentræf at se Dem her.
Har De lyst til en drink?
Bare en enkelt. Hvad siger De?
Er det et ja?
-Frøken Aguilar, er det et ja? -Du må gerne kalde mig Lidia.
Der findes dem, som tror, at kun hjertet ved, hvad vi virkelig vil.
At det er kompasset, der kan føre os til lykken.
Hvor kom vi fra?
Men det er løgn.
Vi skulle til at skåle.
En god start på en dejlig aften.
At følge sit hjerte kan får en til at gøre skøre ting...
...men det ender næsten altid skidt.
Bare slå dig ned. Jeg er tilbage om lidt.
-Jeg er glad for, at du er her. -Også mig.
Er du flyttet væk fra din familie?
Nej, at flyve fra reden uden at have giftet mig først
ville have knust min mors skrøbelige hjerte.
-Og jeg er jo en mønstersøn. -Naturligvis.
Men det forhindrer mig ikke i at have behov for...
At evaluere dine kandidater?
Lad os drikke ud.
Du går meget hurtigt frem, og aftenen er kun lige begyndt.
Jeg kommer tilbage.
Læg kniven fra dig.
Hvordan kunne du gøre det mod mig?
Elisa! Hvad er det, du gør?
Hvad har du gjort?
Hjælp, tilkald en læge!
Tilkald doktor Granados! Hjælp mig!
EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Luk døren!
KAPITEL 4: FØLELSER
Ubalda!
Er der slet ingen hjemme? Ubalda!
Elisa!
Elisa?
Lægen gør alt, hvad han kan.
Jeg er ked af det.
-Hvor er Carlos? -Det ved jeg ikke.
Folk, der styres af følelser, sænker ofte paraderne.
Om man følger forstanden eller hjertet...
...vil ens handlinger bestemme, om man lider mere eller mindre i livet.
Og jeg har allerede lidt for meget.
Carlos, luk op! Det er mig!
Det er vigtigt. Luk op!
-Han er der, men svarer ikke. -Det sker tit med don Carlos.
-Jeg er nedenunder, hvis der er noget. -Tak.
Carlos.
Hallo, vågn op.
-Hold op. Lad nu være... -Er der noget i vejen?
-Der var en pige... -Da jeg kom, var her ingen.
Hvad laver du her?
Det er din søster.
-Hun forsøgte at tage livet af sig. -Hvad? Hvordan har hun det?
-Jeg ved det ikke. Undskyld... -Det er vel ikke din skyld?
Jo, der er noget, jeg ikke har fortalt dig om Alba.
Hun kom ikke bare ind i mit liv igen...
Lidia!
Undskyld, hvis jeg afbryder jer.
Beklager, men der er sket noget i familien.
Jeg må hellere komme af sted.
Farvel.
Kom, Francisco.
Dig og omstillingsdamen.
Det taler vi om senere. Nu gælder det Elisa.
Så du gik for at undgå, at Francisco fortalte ham sandheden?
Hvad skulle jeg ellers gøre?
Tegningerne lå lige der, inden for rækkevidde.
Men jeg kunne ikke tage dem.
Hvad griner du af?
Jeg ville gerne have set Francisco,
da han opdagede sin bedste ven sammen med sin ungdomskæreste.
Det kan du vel forestille dig.
Se på den lyse side.
Noget positivt er kommet ud af dit fejlslagne røveri.
Hvad?
Ville du ikke skubbe Francisco fra dig? Findes der en bedre måde?
Nej, jeg ville undgå at bringe hans liv i fare.
Jeg ville ikke såre ham.
Min skat, du kan ikke få alt. Jeg har jo sagt...
Hvis du vil sige, at du havde advaret mig, så...
Jeg siger ikke et ord mere. Du er voksen nu.
Jeg gav dig et råd. Hvis du følger det, perfekt.
Hvis ikke, tja...
...så er det jo dig, der må leve med følgerne.
Nu er du vel nødt til at blive ved med at lade,
som om du kan lide manden, til du får fat i tegningerne.
For jeg går ud fra, at du er villig til at ofre dig for Francisco,
så folk ikke finder ud af, at du begik en fejl. Kysset.
Alba?
Det er jeg.
Selvfølgelig.
Tager det ikke meget lang tid?
Det glæder mig, at du trods alt
ikke er helt ligeglad med, hvad der sker i familien.
Ricardo, lad nu være.
Det vigtigste er, at Elisa kommer sig, og at det her ikke slipper ud.
Heldigvis dukker du op, når det hele er overstået.
Sikke en lettelse.
-Jeg har jo sagt undskyld. -Hvad nytter det at sige undskyld?
Har du spurgt dig selv, hvad vi ville have gjort,
hvis Francisco ikke havde været her?
-Det var jo ikke Carlos' skyld. -Det er mere end bare det her.
Hvorfor siger du ikke, hvad du tænker?
Hvordan kunne jeg tage så meget fejl med din opdragelse?
Hvornår blev du sådan en uduelig søn, der kun går op i kvinder og fester?
Jeg er ikke uduelig.
Du er uansvarlig og selvoptaget.
Det eneste, du tænker på, er at formøble familiens formue.
Jeg stoler ikke på dig.
Ved du, hvorfor jeg aldrig er her?
Hvis jeg skulle holde dig ud dag og nat, ville jeg snitte mig i armen som Elisa.
Ricardo...
...så er det godt.
Det er ikke en brøkdel af, hvad han fortjener.
Doktor, hvordan har hun det?
Hun skal hvile sig. Hun er vågen nu.
Doña Carmen, Deres datter har bedt om at tale med sin mand først.
Min skat...
...hvordan har du det?
Elsker du hende stadig?
Alt det hører fortiden til.
Jeg er nødt til at kunne tro på dig, for jeg...
Jeg kan ikke holde ud, hvis du tænker på en anden kvinde.
Elisa, du er den eneste kvinde, der betyder noget.
Så skaf dig af med den kuffert...
...og sværg, at du har afsluttet forholdet.
For hvis jeg mister dig, får du ikke lov til at redde mig.
Og så får alle at vide, at du er ansvarlig for min død.
Lille skat.
Min pige...
Piger, så er der morgenmad.
Vi kommer nu, doña Lola.
Det er altid det samme. I kommer for sent!
Ángeles!
Skat, kan jeg have den her på på arbejde?
Skjorten er jo ikke strøget.
Hvad sker der her til morgen? Hvor er morgenmaden? Jeg er sulten.
Jeg taler til dig!
Strygejernet står inde i skabet.
Du kan selv stryge den.
Stryg så den skjorte.
-Hvad? -Stryg skjorten.
Du har jo ikke brug for mig til andre ting.
Skal vi nu til at tale om det igen? Mener du virkelig det?
Ángeles, jeg har jo sagt undskyld.
Det var én fejl, Ángeles. Én!
Hvad skal jeg gøre? Vil du nogensinde tilgive mig?
Det ved jeg faktisk ikke.
Men indtil jeg beslutter mig,
sørger du for dit eget tøj og laver selv din morgenmad.
-Har han inviteret dig ud? -Nej, ikke ligefrem.
Han sagde, vi skulle mødes og spise frokost og snakke.
Så har han jo inviteret dig ud. Du sagde vel ja?
Marga!
Hvis jeg går med, må jeg indrømme, at jeg har løjet.
Bare forklar og sig undskyld. Det vil han da forstå.
Og hvis han ikke gør det?
Det er bedst, at jeg ikke gør det.
Ja da. Hvorfor dog løbe en risiko for at leve livet?
Du kan bare blive på pensionatet hos doña Lola og være bitter.
-Carlota, jeg er ikke bitter. -Nej, du er fej.
Sikke mange fornærmelser.
Hvis du mister ham, fordi du ikke tør, skal du ikke søge trøst hos os.
I holder jer fra min kone, er det forstået?
-Du må ikke være herinde. -I må aldrig mere tale med hende.
Jeg ved ikke, hvad I har sagt til hende, men hun har aldrig været ulydig før.
-Ulydig? -Hører du efter?
-I taler ikke med hende igen. -Hold nu op.
Gå nu...
Undskyld.
Hvorfor undskylder du? Det er da hans skyld.
Ángeles...
Kom og sæt dig ned.
Hvorfor sker alting på det værst tænkelige tidspunkt?
Sæt dig ned.
Hvad er der?
Jeg er gravid.
Jeg sagde til ham, det var løgn, men det passer. Hvad skal jeg gøre?
Tag den nu med ro.
Vi skal på arbejde. Jeg har det fint.
-Ángeles, vent lidt. -Okay.
Hør lige...
Hør.
Hvis du vil ordne problemet, kender jeg en, som kan hjælpe.
Hun er pålidelig og meget diskret.
Nej.
For mig er et barn en velsignelse.
Ja, men nogle gange er det ikke.
Du er ikke min første veninde, der har stået i den situation.
Tak, men...
...nej, jeg kan godt klare det.
Min skat, der er telefon til dig.
Tror du, du er frisk nok til at tage den?
Ja, mor. Bare rolig. Tak.
-Hallo. -Doña Elisa?
-Det er Carolina. -Ja, hvad er der?
Jeg er flyttet hen på pensionatet, hvor Lidia...
Glem Lidia.
Jeg fandt et brev fra min mand til elskerinden. Hun hedder Alba, ikke Lidia.
De har fat i den forkerte kvinde.
Alba? Er De sikker på det?
Jeg så det med mine egne øjne.
-Ja, selvfølgelig. Jeg ville ikke... -Find denne Alba.
Alba... Hvis der altså er en Alba.
-Don Francisco. -Ja?
Skal jeg arrangere en lille fest for medarbejderne?
Vi har nået 150.000 abonnenter i hele Spanien.
Der skal ikke holdes nogen fest.
Husk, at det var min far, som indførte den regel.
Vi fejrer det, hver gang vi får 50.000 nye abonnenter.
-Godmorgen, Carolina. -Godmorgen, don Carlos.
Carlos, din far bliver vred.
Jeg gør bare, som han forventer.
Arrangerer fester og formøbler familiens formue.
Det er, som om du gør det med vilje.
Det er vel ikke, fordi vi afviste prototypen?
Bar jeg nag, var jeg holdt op med at tale til min far for længst.
Festen starter klokken 18.
Det er ikke en god dag at holde fest på.
Francisco, sæt dig ned.
Ingen må opdage, hvad der skete med Elisa, vel?
Er der noget, min far hader mere end fester, er det at tabe ansigt.
Vi må fortsætte som hidtil.
Vi må opføre os normalt.
Overlad det til mig. Det er min måde at hjælpe på.
Åbenbart det eneste, jeg er god til.
Alting er blevet så indviklet, men det bliver normalt igen.
Intet bliver normalt igen, og det er min skyld.
-Man vælger ikke, hvem man elsker. -Men hvem man bliver hos.
Jeg begik en fejl.
Jeg havde nær opgivet alt for en, som ikke var det værd.
-Mener du Alba? -Ja.
Hun er ikke det menneske, jeg troede, hun var.
Det troede jeg ikke, du ville sige.
Mange ting er ikke gået som forventet.
Jeg vil have en forretter på en bakke og drinks på hvert bord.
Ikke alt samme sted.
Så tager mændene fra administrationen bare det hele.
Her et sted.
Så der bliver altså en fest.
Tak, det var alt. Det hele skal være klar før klokken 18.
Kom så i gang.
Vil du stadig feste med dit problem derhjemme?
Hun kommer over det.
Ángeles er en klog kvinde. Hun ved, at mænd som mig er utro af natur.
Ja, hun fortjener sin plads i himlen.
Glem dog himlen, blå øjne.
-De er grønne. -De er smukke.
Har jeg fortalt dig min yndlingssynd?
Pablo, Pablo. Kvinder... Problemer med ben.
Don Mario, kvinder er som matematik.
Svære at forstå, men uden dem kan livet ikke forklares.
Sikken dunst. Skal du til bryllup?
-Nej. -Har du et stævnemøde?
Du skal se omstillingsdamen.
-Det er en frokost. Ikke et stævnemøde. -Jo.
Nej, vi er kolleger. Vi kommer godt ud af det med hinanden.
Det er et stævnemøde.
Nu skal du se. Tag hende med herhen. De spørger ikke om noget, og der er rent.
Du skylder mig en tjeneste!
Du skal op på don Franciscos kontor.
Carlota, må jeg lige tale med Dem?
Du skal aflytte disse numre. Efter ordre fra regeringen.
-Og afskrivningen... -Det skal jeg nok sørge for.
Er der noget galt? Hvis du vil tale om...
Nej, det behøver vi ikke. Jeg må i gang igen.
Kom ind.
Hvad er du ude på?
Jeg behøver ikke forklare mig for dig.
-Det vedkommer ikke dig. -Jo, det gør!
Jeg finder dig med hånden i pengeskabet og nu næsten i seng med ham.
-Jeg var ærlig over for dig, og du... -Hvad?
Hvorfor gør du det her? Vil du drive mig til vanvid?
Ved du...
Ved du, hvor svært det er for mig?
Det gør du ikke, vel? Du har ingen anelse.
Undskyld.
Jeg ville ikke såre dig, men bare leve mit liv.
Behøver du vælge min bedste ven, min svoger?
Jeg kan slet ikke fatte det!
Jeg havde nær ødelagt både mit og min kones liv uden grund!
Alba...
...var det nu uden grund?
Jeg har ikke bedt dig opgive noget for min skyld.
Du husker den sikkert.
Du lever i fortiden.
Jeg tror ikke på dig.
Vis mig, at du intet føler for mig nu.
Intet.
Undskyld!
Nå, det var det. Jeg går til frokost.
Undskyld, jeg har bestilt et bord til to.
Første tegn på, at man følger sin fornuft,
er, at man kan lyve for dem, der står en tætte,
og nogle gange endda for en selv.
Carlota...
...alle fester, og jeg har det forfærdeligt.
Du behøver ikke sige noget. Pablo!
Jeg var lige ved, men da jeg så ham, ville mine ben ikke lystre.
Jeg ved, hvad du vil sige. Jeg er fej og bitter.
Jeg er ikke nær så stærk og modig som dig.
Jeg kan ikke gøre for, jeg er bange. Du er ikke bange for noget.
Undskyld, Marga. Jeg siger det ikke mere.
-Kommer du til festen? -Nej, jeg vil hellere arbejde.
Godaften.
For få dage siden foretog Telefonselskabet det første oversøiske opkald.
I dag skal vi fejre noget, der måske er mindre markant,
men ikke mindre vigtigt.
Takket være jeres indsats er vi nu nået op på 150.000 abonnenter!
Det skyldes i høj grad jeres indsats og store engagement.
Det er derfor, ledelsen ønsker at give jer denne lille fest,
som vi har for vane, når vi rammer et skelsættende tal.
Hav en god aften, og så håber jeg, at vi snart når de 200.000. Skål!
Fin tale og en endnu finere gestus over for de ansatte.
Nogle ansatte fortjener det bedste.
Jeg havde glædet mig til at se dig igen.
Du faldt i søvn. Jeg troede, jeg kedede dig.
Nej, det gør du aldrig. Det må have været vinen og champagnen.
Det var meget uhøfligt, og jeg vil gerne råde bod på det
og gøre det færdigt, som begyndte så godt.
Og hvad var det?
Jeg troede, du, udover at være en fortrinlig vært, havde store drømme.
-Er det din drøm? -At arrangere fester?
-Nej, selvfølgelig ikke. -Jeg mente abonnenterne.
Er det dit mål?
I dag 150.000.
I morgen måske en million?
Delvis, det kan jeg ikke nægte. Men mine drømme er langt større end det.
Jeg tænker på fremtiden og ikke kun på antal abonnenter.
Telefonen er en ny opfindelse. Vi ved ikke, hvor langt den kan nå.
Og hvor langt er så det?
En ting, jeg har lært af kvinder, er, at man skal bevare mystikken.
Vil du gerne vide mere om mig? Så sig ja til invitationen.
Så finder du måske ud af det.
Ángeles, jeg vil gerne tale med dig. Jeg vil ikke skændes.
Du skal høre på mig.
Jeg beklager, hvad jeg gjorde.
Jeg er ked af det på dine vegne, for jeg værdsætter dig...
Du værdsætter mig? Det er gået for langt.
Skøgen, som ville stjæle min mand, står og prædiker moral.
-Det gjorde jeg ikke. -Jeg er ligeglad.
Du skal ikke stjæle min mand.
Han begik en fejl. Han fortryder, og han gør det ikke igen.
Fortryder... Tror du, han ved, hvad det ord betyder?
Lad ham være.
Lad ham være!
Vi var lykkelige, før du kom.
-Så det er min skyld? -Ja.
Du narrer kun dig selv.
Jeg er bare den sidste på en lang liste, der består af Rosalía Fernández,
Antonia, Estrella og Carmencita, hende den søde receptionist.
Men du skal ikke klage.
Om det er af medfølelse eller kærlighed, går Mario tilbage til dig.
Vi andre er bare lidt sjov.
Tidsfordriv uden en fremtid.
Det er løgn.
Det er løgn. Du lyver, Carolina.
Gør jeg?
Spørg dem og se, hvad de siger.
Lad os tage hjem.
Jeg er tørstig.
Mario...
...lad os tage hjem.
Gå du bare. Jeg bliver.
Kommer du ikke med hjem?
Vi må tale sammen.
Sagde du ikke, at du gik hjem? Så gå.
Der skal mange slag til at knuse et hjerte, der er forelsket.
Der skal mange slag til at knuse et forelsket hjerte.
Men når det en dag knuses, kan det aldrig sættes sammen igen.
Og så har man kun fornuften tilbage.
Fornuften forvandles til mistillid.
Og fra mistillid til had...
...er der kun ét skridt.
Er der mere?
-Hvad? -Er der mere?
Kan De lide cognac?
Fordi jeg er kvinde, eller fordi du vil have det hele selv?
Jeg kan slet ikke lide det, men jeg har haft en dårlig dag.
Det ser ud, som om den har været skrækkelig.
På grund af en kvinde.
Det tænkte jeg nok.
Hun er her ikke. Det er en anden kvinde.
Vi skulle mødes, men... hun kom aldrig.
Gjorde hun ikke?
Det er min skyld. Jeg havde for store forhåbninger.
Jeg ville ikke indrømme, det var et stævnemøde, men da hun ikke kom...
Jeg har det kun godt, når jeg taler med hende.
Så må du ikke give op bare på grund af i dag.
Måske skete der noget, eller hun blev bange.
-Hvem kan være bange for mig? -Nej, ikke for dig.
Bange for hele situationen.
For at forelske sig.
Men hvis du kan lide hende, må du ikke give op over så lidt.
-Undskyld, jeg skal lige noget. -Ja, fint nok.
-Marga? -Ja?
Det her lå i receptionen til dig.
Tak.
"Kom venligst, og hent nogle vigtige papirer til natholdet."
Ja, stil mig straks igennem.
Det er kong Georg 5.
Hallo?
Jeg skulle hente nogle papirer.
Hallo?
Bare rolig. Det er mig, Pablo.
Don Pablo...
Hvad skete der med lyset?
Ikke noget. Jeg slukkede det.
De vil jo ikke se mig...
Jo, jeg vil gerne se Dem. Selvfølgelig vil jeg det.
Hvorfor kom De så ikke?
Jeg er ikke den kvinde, De tror, jeg er, don Pablo.
Jeg er bange for, at De stikker af, når De ser mig.
Det sker ikke.
-Det ved De ikke. -Jo, jeg gør.
De skal ikke være bange.
Deres hånd er så kold.
Jeg er også lidt nervøs.
Også mig.
Hvad foregår der her?
Vi fejrer, at vi er nået op på 150.000 abonnenter.
-Det var dig, der... -Festen er forbi. Alle ud!
Carlos, op på kontoret!
Hvad sker der?
-Så går jeg med dig. -Nej, ville du ikke til møde på Lyceum?
Intet må bremse kampen for kvinders rettigheder. Fremad!
Stol ikke på katolske suffragetter.
De er mere katolske end suffragetter.
-Tager jeg fejl, eller undgår du mig? -Nej. Mig? Hvorfor?
Du kunne ikke engang give mig afskrivningerne.
Du sad ikke ved dit skrivebord, men afskrivningerne er afleveret.
Er der noget, der går dig på? Du virker så anspændt.
Nej. Hvorfor?
Hvorfor?
Nu hvor du er en heltinde, omgås du måske ikke pøblen?
På forsiden? Jeg troede bare, det var en lille notits.
HELTINDEN FRA OMSTILLINGEN
Hvad vil din far sige? De skriver dit fulde navn.
Han vil sige: "Pilar, det er en skandale. Et angreb på vores ære!"
Jeg ville gerne smide det her i hovedet på ham.
Ja, det ville være rart.
Vi kunne faktisk gøre det nu.
Jeg blev ringet op fra slottet.
Fra slottet! Hvilken skam!
Er I klar over, hvor alvorligt det er?
Nogen ringede til Hans Majestæt fra et af vores omstillingsborde
og udgav sig for at være kong Georg 5. af England,
der ville sælge ham Gibraltar.
-Synes du, det er sjovt? -Det var jo bare en spøg.
Jeg havde ikke tænkt på, at telefonen kunne bruges til det.
-Det er nyt. -Telefonen er en alvorlig sag.
Ikke underholdning for fulde folk.
Og da slet ikke et instrument til at håne monarkiet med!
-Det er indlysende! -Vi straffer de skyldige.
Omgående. De skal statuere et eksempel.
Undskyld mig.
Nå, men hvis krisen er løst, vil jeg også gå igen.
Carlos, kan du ikke udsætte det og tage hjem sammen med os?
Din søster er stadig sengeliggende.
Lad ham være, Carmen. Lad ham gå. Han har jo arrangeret en fest.
Han mener vist, han har gjort rigeligt.
Han tilbød ikke engang at straffe de skyldige!
Når han mangler noget, kommer han.
Når han mangler penge, dukker han op med halen mellem benene.
Nu er det nok. Jeg er dødtræt af dine angreb.
Mor, bland dig udenom!
Jeg vil ikke forklare mine valg mere, og jeg siger ikke undskyld igen!
Hvis du går så meget op i de penge, skal jeg ikke bede om en peseta mere.
Aldrig nogensinde!
Hvis du vil fyre mig, så gør det.
Men gør det nu, eller ti stille!
Du må ikke bebrejde ham. Han er vred.
Carmen...
...det er første gang, din søn viser, at han har varmt blod i sine årer,
og at han kan opføre sig som en ægte Cifuentes.
Og det er første gang...
...han ikke havde brug for sin mor.
Er du her stadig?
-Jeg ville se, hvordan du havde det. -Jeg har det fint.
Jeg har inviteret min far til festen, så vi kunne blive alene.
Det virkede.
Kom med mig.
-Hvor er vi? -Velkommen til mit tempel.
Det er mit hemmelige refugium.
Det er meget muligt,
at min kære far ændrer sit testamente og gør mig arveløs.
I morgen får jeg måske slet ikke adgang til bygningen.
Det ville være en skam.
"Jeg troede, du, udover at være en fortrinlig vært, havde store drømme."
Det sagde du selv.
Jeg er vist ikke en særlig god vært.
Det var en god fest. Det var ikke for at fornærme dig.
Det ved jeg godt.
Det er bare... Jeg havde forventet mig mere af dig.
Når man tror, at en person har evnerne til at gøre store ting...
...er det frustrerende at se ham tage til takke med mindre.
Det gør jeg da ikke.
Jeg har store drømme.
Men...
-Jeg har arbejdet længe med det her. -Hvad er det?
Et projekt, jeg forsøgte at vise min far, og som han sjovt nok ikke ville høre om.
Jeg skal ikke kede dig med det tekniske...
...men denne maskine vil øge effektiviteten voldsomt...
...og selskabets overskud.
-Den må være mange penge værd. -Ja og nej.
Hvordan det?
Vi må bygge en prototype for at vise, at den virker.
Uden den færdige prototype er de papirer intet værd.
Så snart jeg får bygget den, bliver den en sand revolution.
Hvad sker der? Hvor skal I hen?
Vi tager over til min mor et par dage...
...indtil jeg kan acceptere, hvad du har gjort mod mig.
Måske kan jeg tilgive dig med tiden, men lige nu kan jeg ikke blive her.
-Hvad laver du, Mario? -I går ingen steder.
Nej! Lad hende være! Mario, nej!
Lad hende være!
Vi går nu, Mario.
Mario! Tag det nu roligt.
Hvad er det her? Er det alt det, dine veninder fortæller dig?
-Du er ikke ligesom dem. -Det er ikke dem.
Hvorfor gør du det her?
Hvorfor gør du det her mod mig?
-Vil du vide hvorfor? -Ja.
Fordi du har bedraget mig. Ikke kun én gang, men mange!
Jeg fortjener ikke mere ydmygelse.
Kom nu, løb!
-Er du klar? -Ja.
Og pludselig,
lige når man tror, at man har alt under kontrol...
...at det er fornuften, som styrer ens liv...
...er der nogen, der vil vækker ens sovende hjerte.
Hvis fornuften tilsidesætter hjertet,
så vil man stikke af.
Men man kan ikke være på evig flugt.
For hjertet lever,
og man kan ikke forhindre det i at gå egne veje...
...selv når man ved, at man ender med at blive såret.
Skal man tænke eller give slip? Det er altid dilemmaet.
Hjertet får os til at drømme.
Jeg er Marga, omstillingsdame 47, som besvarer Deres opkald.
Jeg er også kvinden, De hjalp med at få sin taske tilbage.
For det er jeg Dem evigt taknemmelig.
De er min helt.
Men det er hovedet, der gør drømme til virkelighed.
Hovedet fører os den rigtige vej,
mens hjertet tager os med til uudforskede steder,
som vi slet ikke vidste eksisterede.
Hoved eller hjerte? Det er svært at vælge.
Det er her.
Du har opført dig som en gentleman.
-Men bare fordi du følger mig hjem... -Hvorfor ombestemte du dig?
Jeg bliver aldrig afvist sådan.
Og så pludselig en aften lader du mig byde på en drink. Hvorfor?
-Hvad ønsker du af mig? -Mig?
Du er godt klar over, at jeg kunne stille præcis samme spørgsmål?
Lidia, du er et mysterium for alle undtagen mig.
Jeg ser gennem din attitude.
Du er altid i defensiven som en facade for at beskytte dig selv.
Hvis jeg skulle gætte på en grund, tror jeg, at nogen har knust dit hjerte.
Ham, der sårede dig, vidste ikke, hvad han havde.
Og det gør du?
Ja.
-Så du ville ikke knuse mit hjerte? -Aldrig.
I hvert fald ikke med vilje.
Så du vil ikke forsøge at stjæle et kys i aften?
Jeg havde overvejet det.
Jeg har altid ment, det var nemmere at få tilgivelse end tilladelse.
Men for en gangs skyld vil jeg gøre tingene ordentligt.
Hvert skridt må tage den tid, der skal til.
-Vi ses i morgen, frøken Aguilar. -Vi ses.
Carlos!
Tekster af: Lisa K. Villeneuve