For længe siden havde jeg noget, der lignede en familie...
...men den mistede jeg, da jeg kom til Madrid.
Så der stod jeg, midt i Madrid, uden hverken penge
eller adressen på det sted, jeg skulle bo, fordi manden havde stjålet min taske.
Hvad gjorde De så? Var der ingen politifolk?
Ikke en eneste. Jeg gik ind på det første hotel, jeg fandt.
Lad mig gætte. El Palace?
Nej, El Florida. Lige her i Callao.
Det var ikke noget palads, men de behandlede mig som en dronning.
Sagen er, at gadepiger som mig
altid drømmer om at få den perfekte familie.
Men bortset fra blod...
...hvad forbinder så en familie?
Hvad ligger der bag det perfekte ydre?
Alle familier har hemmeligheder.
Og når man har det,
er det kun et spørgsmål om tid, før den perfekte familie splittes.
Du var festens midtpunkt. Nød du det?
Jeg forsøgte bare at være imødekommende.
Slå op med Carlos i aften. Ellers fortæller jeg ham alt.
Du hjalp mig med Carolina for at redde dit ægteskab.
-Det ville du ikke turde. -Bare vent og se.
Min kone havde nær taget livet af sig, fordi du dukkede op i mit liv.
Du slørede min dømmekraft.
Jeg ville forlade alt for din skyld, men du er ikke det værd.
Du ødelægger alt, hvad du rører ved.
Du kan ikke blødgøre mig.
Jeg ved, at jeg utvivlsomt ville være et af dine store numre,
for der er intet ægte tilbage i dig.
Du er en egoistisk bedrager, som kun tænker på sig selv.
Mig? Tænker jeg kun på mig selv?
Du aner ikke, hvad du snakker om!
Alt det her, alt sammen, gør jeg for din skyld.
Flygter I fra min fars vittigheder?
Jeg bebrejder jer ikke.
Jeg foretrækker næsten, når han er sur på mig.
Er alt i orden?
Ja, jeg har mine ting. Vi kan gå, når det passer dig.
Skal vi gå ind og sige farvel til dine forældre?
EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Carlos, vi må tale sammen.
Så ved jeg godt, hvordan det ender.
Normalt er det mig, der siger sådan. Jeg har faktisk opfundet den replik.
Så bliver det nemmere for os begge to.
Jeg forstår det ikke.
For en halv time siden var du festens midtpunkt.
Vil du bare give afkald på alt det?
KAPITEL 6: FAMILIE
Det hele går så stærkt. Jeg er ikke sikker på, jeg er klar.
Undskyldninger.
Giv mig sandheden.
Jeg er ikke den, du tror, jeg er.
Jeg er ikke den rette for dig.
Jeg er et menneske, som ødelægger alt, hvad jeg rører ved.
-Det passer ikke. -Jo.
Nej, det gør ikke.
Det skal jeg bevise.
Pas på, her er lidt rodet.
-Det ser ud, som om Attila har været her. -Hvad er alt det?
Forleden da jeg fulgte dig hjem...
I stedet for at tage ud til mine forældre tog jeg herind.
Det var her, jeg altid tog mine...
-Erobringer. -...veninder med hen.
Men det er ikke vigtigt.
Det, jeg ville sige, var, at den aften, da jeg sad der i sofaen...
Jeg ved godt, det ikke ligner mig.
Jeg er en mors dreng, og jeg elsker Ubaldas gryderetter.
Men nu er intet det samme.
Nu tænker jeg på drejeskiven, jeg tænker på min far,
og jeg tænker på det her hus.
Lidia...
...det eneste, jeg er sikker på, er, at du har forandret mig,
og at jeg er et bedre menneske nu.
Synes du stadig, du ødelægger alting?
-Må jeg spørge dig om noget? -Jeg kan ikke garantere et svar.
Det er kun rimeligt.
Hvem har såret dig, så du er blevet så mistroisk?
Det er sent. Jeg må af sted.
Du kan sove her.
Du sagde selv, at det er sent. Der er redt op i soveværelset.
Jeg kan sove her. Jeg forsøger ikke at udnytte dig.
Men det ville ikke være en dårlig start på dagen at vågne ved siden af dig.
Så kan du gå fra mig i morgen, hvis du vil.
Du spurgte engang, hvad mine drømme var.
Jeg har altid gerne villet til Argentina.
Jeg skulle af sted med en veninde, men rejsen blev aflyst.
Jeg kan tage dig med.
Jeg har været der.
Vidste du, at de har pingviner?
De lever nede sydpå, et sted, der hedder Patagonien.
Det er der ikke mange, der ved.
Lidia, gudskelov.
Carlota er her ikke, og jeg vidste ikke, hvad jeg skulle.
-Jeg ville ringe efter politiet. -Politiet? Hvorfor det?
Jeg sagde, jeg ville være alene!
Marga, Lidia er kommet. Hun vil tale med dig.
Taler jeg russisk, doña Lola? Jeg vil være alene!
Den er låst. Hun kom hjem helt knust,
tog noget ude i køkkenet og låste sig inde her.
Du kan selv høre.
Hun er helt ude af sig selv,
og i den tilstand kan et menneske finde på de frygteligste ting.
Det er forfærdeligt. Sådan en fornuftig pige og nu det her.
Hvordan kan jeg fortælle hendes bedstemor, at pigen har taget livet af sig?
Hvordan kan jeg overbringe den nyhed?
Hvordan pokker fik du åbnet den dør?
Må jeg?
Du behøver ikke fortælle mig det, men det må være alvorligt, når...
Pablo har en kæreste.
Det er min skyld. Mig og min svaghed for krøller.
Først var der mælkemandens søn, Lucas. Og så var der Luciano.
Han lignede en engel. Lyst, krøllet hår.
De afviste mig begge to, og nu har den tredje svigtet mig.
I morgen skal jeg se ham på arbejde, og hvad gør jeg så?
Skal jeg sige det? Konfrontere ham?
Jeg ved, hvad du vil sige.
Vi er meget forskellige, og du blander dig ikke i andre folks liv.
Hvad skal jeg dog gøre?
Har han en kæreste, er det værst for ham selv.
I morgen skal du fortælle ham, at du ved det.
Du skal vise ham al den selvrespekt og viljestyrke, du viser os hver dag.
Doña Lola, pigerne og mig.
Doña Lola var bange. Hun troede, du havde taget en kniv i køkkenet.
En kniv?
Jeg tog bare den her.
-Skal jeg finde hende og berolige hende? -Finde hende?
Doña Lola, skammer De Dem ikke?
Ved De ikke, at det er en synd at lytte ved dørene? I Deres alder!
Det var et spørgsmål om liv eller død. Det tæller ikke.
Godmorgen!
Godmorgen.
Godmorgen! Dejligt at se dig så glad.
Solen skinner. Livet er dejligt.
-Og kærligheden. -Netop. Hvad syntes du om Lidia?
Jeg beder Ubalda komme med en stor kop kaffe.
Din smag har forbedret sig betydeligt.
Sikke en appetit, du har.
Det har været en meget lang nat.
Godmorgen, don Francisco. Jeg har lavet kaffe til Dem,
-og du har fået avisen. -De spilder Deres tid.
De er en snushane. Den slags vil jeg ikke have ansat.
Jeg har arbejdet her i årevis...
Glem Deres undskyldninger. De var advaret. De er fyret.
De skal være ude til frokost. Er det forstået?
Jeg ved, der er noget mellem Dem og Alba.
Det er Lidias rigtige navn, ikke? Alba.
Jeg har et es i ærmet, og det har jeg tænkt mig at bruge.
Tag dine ting og forsvind. Ud!
-Dig! Det her er din skyld! -Jeg sagde, du skulle holde dig fra mig.
Din dumme kælling!
-Hvad? -Nej, Lidia.
-Så, de damer. -Jeg sværger...
-Hvad foregår der? -Nå, nu bekymrer du dig om mig?
Jeg har ikke brug for din medlidenhed.
Undskyld, jeg reagerede sådan, men jeg bekymrer mig om dig.
-Mario. -Hvad er der sket?
Du har valgt din kone.
Stå nu for en gangs skyld fast, og gør det rigtige,
og lad mig være i fred.
Hun hader dig virkelig.
Marga. Goddag.
Jeg må tale med dig. Bare et øjeblik.
-Jeg går i forvejen. -Nej, du bliver her.
Vi har ikke noget at tale om.
Jeg beder dig, Marga. Der er altså noget...
...noget, du skal vide.
Du har en kæreste. Det er det, ikke?
Undskyld. Jeg skulle have fortalt dig det noget før.
Jeg vil være sammen med dig. Lad mig nu forklare.
Det er for sent. Jeg vil ikke have noget med dig at gøre.
Marga!
-Hvordan klarede jeg det? -Rigtig fint.
Godt, for mine ben ryster.
Løftet hoved, stolthed og selvværd.
-Sådan. -Godt.
Piger!
Ángeles, hvad laver du herinde?
Jeg vil ikke have, at nogen hører os. Ingen må vide noget.
Hvad sker der?
Jeg har brug for jeres hjælp. Jeg kan ikke alene.
Du kan stole på os. Hvad sker der?
Jeg forlader Mario.
Min datter skal ikke vokse op hos ham.
Men hvad vil du gøre?
Du skal bruge et job og et sted at bo.
Jeg låner dig gerne penge, men jeg har ikke mange.
-Der er ledige stillinger i Barcelona. -Er du sikker?
Mario har loven på sin side. Tænk, hvis han finder dig.
Det tør jeg slet ikke tænke på.
Jeg håbede, du kunne hjælpe mig.
Tak, Victoria.
Jeg skal bruge et billede, så får du dit id-kort i dag.
-Hvornår tager du af sted? -I aften.
Det er hurtigt, men jeg vil ikke have, han kommer...
Det går nok.
Jeg beder Sara om lov til at gå i banken og hæve penge til rejsen.
Har du en fuldmagt fra Mario?
Ja, det er flere måneder siden. Jeg kan selv hæve penge nu.
Doña Maria kommer med Sofia sidst på eftermiddagen.
Når Mario kommer hjem, er jeg på vej til Barcelona.
Det skal nok gå.
Du gør det rigtige.
Jeg håber bare ikke, han finder ud af det.
-Hvad sker der? -Sara er ikke kommet endnu.
Hvad mener du?
I al den tid jeg har arbejdet her, er Sara aldrig kommet for sent.
Hun har heller aldrig været syg.
Og hvor er Carlota?
Hun kom ikke hjem i går aftes.
Jeg troede, hun var sammen med Miguel.
Hun burde være her.
Den kvinde skal til lægen.
Kan I ikke gøre noget?
Du spilder din tid.
Vær du glad for, at vi har det der, og at vi får vand og brød.
Hvorfor er I her?
Vi var til møde i Lyceum, og så var der en razzia.
Foredraget var lovligt. Det kan de ikke.
De har ret til alt det, vi ikke har.
Kvinder er andenrangsmennesker.
For nogle måneder siden anholdt de studerende,
som tog deres hatte af i Puerta del Sol.
De sidder stadig herinde. Kun to celler væk.
Hvis du ikke har nogen, der kan få dig ud...
...kan intet redde dig.
Jeg kræver at få at vide, om Sara Millán sidder indespærret her.
Godt, som De vil.
Carlota!
Slip hende. Vi går nu. Der bliver ikke flere problemer.
Kom så af sted med jer.
Vi kan ikke gøre noget.
Jo, vi kan. Jeg giver ikke op.
Mor!
Carlota! Min skat, hvor dejligt.
Sikke en overraskelse. Hvad laver du her?
-Jeg vil tale med far. -Hvad skylder jeg æren?
Sagen er...
...at min veninde sidder anholdt på politistationen.
Du har jo kontakter i politiet, så jeg tænkte, at du kunne hjælpe hende.
Sara må ikke miste sit arbejde.
Så det var derfor, du kom. For at bede mig om en tjeneste.
Jeg kom, fordi jeg tror, at der under den uniform
findes en mand med et godt hjerte.
Nu kan du vise mig, at jeg ikke tager fejl.
Din veninde skulle have passet bedre på.
Alt efter hvor man færdes, risikerer man at blive fanget i en razzia.
Hvordan vidste du, det var en razzia?
Gav du ordren til den?
Det burde jeg have gættet. Du ønskede, at de anholdt mig.
Du ville give mig en lærestreg
og være min redningsmand, som du har gjort så ofte før.
Jeg har ikke givet ordre til noget. Jeg er officer i hæren, ikke betjent.
Men hvis du ville gøre en indsats, ville det være meget nemmere for alle.
Opfør dig ordentligt for en gangs skyld, så skal jeg nok være gavmild.
At være gavmild er at give noget, uden at forvente noget retur.
-Så du kommer ikke hjem? -Nej.
Så kan jeg desværre ikke hjælpe din veninde.
Vi skal bruge en tilsynsførende, der kan afløse frøken Millán.
-I det mindste i dag. -Mærkeligt, at hun ikke er her.
-Francisco? -Ja.
Jeg må tale med dig. Alene.
Jeg er også en del af selskabet. Jeg vil høre, hvad I har at tale om.
Carlos, det vedrører ikke dig.
Jo mere du insisterer, jo mere vil jeg høre det.
Carlos, din far har ret.
Hele mit liv har jeg fået at vide, at jeg er useriøs. Fint nok.
Nu vil jeg være med.
Godt, så bliv.
Frøken, vil De lukke døren?
Jeg skal fortælle dig noget, som det er på tide, du får at vide.
Vi har aflyttet visse abonnenters opkald.
Det har givet selskabet goder.
Det forklarer mange ting.
Frøken Rodríguez de Senillosa har hjulpet os med det
sammen med den tilsynsførende, Sara Millán.
Men nu er Sara i vanskeligheder og har brug for vores hjælp.
I går blev hun anholdt i Lyceum.
Min far stod bag for at presse mig til at flytte hjem igen.
Jeg slap væk, men nu går det ud over Sara.
Sara er jeres mest loyale medarbejder.
Hun har stået for telefonaflytningen lige fra starten.
Jeg tror ikke, vi kan gøre meget. Deres far er en indflydelsesrig mand.
Ja, men hun ved meget om virksomheden.
-Hun skulle nødig vende sig mod jer. -Er det en trussel?
-For hvis det er det... -Jeg truer ikke nogen.
Jeg beder bare om hjælp.
Der står meget på spil, både for Sara og for Dem.
Francisco...
...find en afløser for Sara.
Jeg sørger for at få hende ud af fængslet.
I mellemtiden forventer jeg én ting af jer alle sammen.
Tavshed.
Så det er nøglen til virksomhedens succes.
Ikke abonnenter og teknologi, men spionage.
-Jeg forstår din forvirring. -Forvirring? Nej da.
Jeg forstår udmærket, hvad der foregår.
Jeg siger ikke noget, men forvent ikke, at jeg lader som ingenting.
Vi begår en forbrydelse, og nu er jeg indblandet.
-Sådan vil det ikke fortsætte. -Det var betryggende.
Automatisering er fremtiden. Det har du selv sagt.
Så får du det, som du vil, og vi holder op med det her.
Din far er begyndt at stole på dig.
Han skal nok lade jer bygge den prototype.
Du har ret, som altid.
Vi ses senere.
-Sara er blevet anholdt i Lyceum. -Hvad?
Ja, jeg var der også.
Hun blev fanget, men jeg slap væk.
-Er hun i fængsel? -Du godeste.
-Skal vi ikke gøre noget? -Nej!
Cifuentes-familien tager sig af det. Sara kommer sikkert snart tilbage.
Vil de hjælpe hende?
Ja, det tror jeg. Jeg ved ikke så meget mere.
De damer.
Dagen er begyndt med lidt besværligheder.
Den tilsynsførende, frøken Sara Millán, har meldt sig syg i dag.
En af vores mest erfarne medarbejdere vil afløse hende.
-Fru Vidal, De overtager ledelsen. -Mig?
De skal holde øje med omstillingsbordet og alle rummene.
Vi skal bruge den ugentlige rapport i dag.
Det kan en af de tilsynsførende fra næste skiftehold gøre.
De er lige blevet forfremmet. Jeg håber ikke, vi har spildt tiden.
-Jeg skal bruge Dem her hele dagen. -Javel.
Jeg håber ikke, at dette vil påvirke dagens arbejde.
Er det forstået?
Hav en god dag.
Frøken Aguilar, kom op på mit kontor.
Hvorfor sagde du, at du gør det for min skyld?
Er det ikke lige meget? Jeg er jo en egoistisk bedrager.
Det har du gjort helt klart.
Og derfor gik du i seng med Carlos?
Nu ved jeg i det mindste, hvad du er ude på.
Du kom for pengenes skyld, og derfor bliver du.
Men nu tager du dem ikke i pengeskabet.
Nu kan du jo leve af Cifuentes-formuen.
Tro du bare det, men jeg er ikke som dig.
-Jeg giftede mig ikke for pengenes skyld. -Hvorfor så?
Fordi du elskede hende?
Alba, hvis du ikke forlader Carlos...
-Jeg kan... -Hvad laver du?
Hvad sker der?
Ingenting. Det var bare en misforståelse.
Nej, der er noget, du skal vide.
Du er kæreste med en bedrager, som er ude efter dine penge.
-Hvad? -Ja, hun manipulerer dig.
-Det er løgn, hun elsker dig. -Det passer ikke.
-Ti stille! -Du skal ikke råbe ad hende!
Tror du mere på hende end på mig? Du har jo lige mødt hende.
Har du ikke løjet for min far i årevis?
Du har ingen moralsk autoritet her.
Har vi vores første skænderi over en kvinde?
Lidia er kun ude efter dine penge.
Bare vent og se.
Jeg ved ikke, hvad der gik af ham. Sådan er Francisco normalt ikke.
-Går det? -Og dig?
Hvorfor sagde du, at Francisco havde løjet for dig?
De skal gøre noget for mig.
Tag en telefonterminal, og kom op på mit kontor.
Javel, don Francisco.
Så du det? Sikke en opførsel.
-Goddag, Marga. -Hvad vil du?
-Tale med dig selvfølgelig. -Ja, selvfølgelig.
Men da du burde have sagt noget, gjorde du det ikke.
-Beklager, men det skib er sejlet. -Hvilket skib?
-Var det ikke lidt drastisk? -Nej!
Telefonist 48, hvad kan jeg hjælpe med?
Nej, hun tager den ikke.
-Hvor mange gange var det? -Det ved jeg ikke.
Jeg har ikke talt.
-Hvor mange? -Over ti.
Under 40.
Tro mig, det bedste at gøre er at holde op med at være så ihærdig.
Havde jeg ikke været ihærdig, var der aldrig sket noget.
Jeg skal se Marisol i dag.
Jeg gør det forbi med hende, og det skal Marga vide.
Så er den klar.
Nu er linjen tilsluttet telefonen i kundebetjeningen.
De skal bare løfte røret. Jeg har ikke sat mikrofonen til,
så frøken Aguilar ved ikke, at De er i den anden ende.
Jeg sætter pris på Deres effektivitet og på Deres diskretion fremover.
Ingen må vide det her.
Selskabet vokser stadig.
De blev for nylig forfremmet til vores eneste cheftekniker.
Men snart får vi brug for mange flere,
og så skal vi have udnævnt en ny afdelingsleder.
Hvis jeg må sige det, så er jeg den perfekte mand til det.
-De må gerne gå nu. -Naturligvis.
Du er alt for god ved mig, Ricardo.
Hvis det er for spøgen med kongen, så er det glemt.
Lammekøllen i går var rigeligt.
Nej, det er ikke det.
Vil du virkelig bede om mere?
Den tilsynsførende, som stod for telefonaflytningen for majestæten,
er blevet anholdt.
Der var razzia på Lyceum, så hvis du kunne ringe...
Du beder, og du beder...
Men hvad får vi til gengæld?
Telefonaflytningen er ubrugelig.
Vi ved ingenting om det kup, de planlægger.
Hvis vi ikke har informeret jer, er det fordi vi ikke ved noget.
-Ellers... -Hans Majestæt har fået nok.
Han vil have nogle svar, ellers bliver der ikke flere tjenester.
Betyder det, at jeg gerne må afsløre dit lille sidespring?
Hvad ville Cayetena mene om det? Dig med hendes søster...
Tal med ham. Overbevis ham.
Det kan jeg ikke.
Lige nu er jeg mere bange for kongen end for min kone.
Det er slut med vennetjenesterne. Beklager.
-Hallo. -Du bør ikke ringe til mig her.
Du optager en linje, som er meget vigtig for vores abonnenter.
Det her er meget vigtigere, Lidia. Jeg er ved at dø af sult.
Om præcis ti minutter er det frokosttid.
Jeg foreslår endnu en improviseret picnic i maskinrummet.
-Og Miguel? -Han skulle noget privat.
Det bliver bare dig og mig og vores lille store hemmelighed.
Jeg kan ikke.
Jeg skal løbe et vigtigt ærinde for en veninde.
Jeg må løbe.
Forræderi ødelægger selv de stærkeste bånd.
Følelsen af, at en, vi elsker,
en ven, en elsker eller en søn, gør noget bag vores ryg,
har kun ét muligt udfald, og det er ikke lykkeligt.
Tillid vindes over lang tid, men den mistes på et øjeblik,
som et glas vand, man spilder på gulvet.
Hvad foregår der her?
Det er Drejeskive 7.
Jeg sagde udtrykkeligt, at han ikke skulle fortsætte med den.
Hvorfor troede jeg, at min søn havde forandret sig?
Don Ricardo, det er måske ikke kun Carlos' værk.
Lad mig undersøge, hvem der er indblandet.
Ellers kommer vi ikke til bunds i det her.
Gør du det.
Telefonselskabet, hvad kan jeg hjælpe med?
Det er frokosttid.
Lige et øjeblik.
Her. Det er fuldmagten fra Mario.
Du skal undgå Jaime Quintanilla.
Han er ansvarlig for kontoen, og han kender mig.
Bare rolig, det skal nok gå.
Bare rolig.
Undskyld. Jeg stoler på dig.
Jeg er bare nervøs.
Kongen vil ikke gå i forbøn for Sara,
medmindre vi kan give ham oplysninger om det påståede kup.
Så hvis I ikke har de oplysninger, kan jeg kun beklage.
Vi kan intet gøre. Vi er bundet på hænder og fødder.
Jeg forstår.
De ved, at hvis Sara fortæller, hvad hun lavede her,
-er det slut med selskabet? Hvis jeg... -Så er vi alle færdige.
Deres trusler ændrer ingenting.
I to er ligesom os indblandet i spionage.
Jeg forsikrer Dem, vi har beviser.
Desværre kan vi ikke gøre mere for hende.
Og hvis hun siger noget, må hun tage følgerne ligesom os andre.
Der må findes noget andet.
Vi har gjort, hvad vi kunne.
Miguel, kan vi tale sammen inde i maskinrummet?
Har du dårligt nyt?
Jeg forsøgte at få Sara fri, men...
Miguel, jeg har talt med Cifuentes.
Sara aflyttede opkald på don Ricardos ordre,
og jeg hjalp Sara med det.
Det var for at blive i selskabet. Min far havde bedt dem fyre mig.
Jeg ved, det er forkert, og at vi to ingen hemmeligheder har,
og at man ikke må lyve, men jeg havde ikke noget valg.
Det gør ikke noget. Nogle gange giver livet os ikke noget valg.
Har Cifuentes gjort noget?
De brugte deres forbindelser og forsøgte, men...
Du har gjort, hvad du kunne.
Nej, jeg har ej. Jeg har ikke gjort nok.
Jeg vil bare se hende.
Glem det. Hvis du går derhen, anholder de dig.
Jeg kunne se det på den måde, som politiet så på dig.
Miguel, hvad skal jeg gøre? Hun reddede mig.
Hun forhindrede, at jeg blev anholdt, og nu er hun selv spærret inde.
Der er ikke noget, jeg kan gøre.
Hvem er Sara Millán?
Du er heldig. Din kæreste er her for at besøge dig.
Hvordan har du det, skat?
Jeg har haft bedre dage.
Du er den sidste, jeg havde ventet at se.
Carlota er bekymret for dig, og jeg er bekymret for Carlota.
-Har hun bedt dig besøge mig? -Nej, og hun har ikke tvunget mig.
Sara, det er ligegyldigt, hvad der er sket mellem os.
Det her er ikke retfærdigt.
Behandler de dig pænt?
Sara...
Carlota og Cifuentes har prøvet alt for at få dig ud herfra, men uden held.
Måske kender du nogen eller ved noget, der kan hjælpe dig.
Sara...
Tænk dig godt om. Findes der noget, der kunne hjælpe dig?
Jeg er jo bare omstillingsdame. Hvad skulle jeg vide?
Vil De stille mig om til 486?
Indalecio, kom hjem til mig i aften, når du forlader kontoret.
Ja, det haster, og ja, det er vigtigt.
Jeg vil ændre i mit testamente.
Don Ricardo, De har besøg.
Gå De bare, Ubalda. Det klarer jeg.
-Hvor vover du at komme her? -Jeg havde ikke noget valg.
De må gribe ind for mig.
-Jeg vil have mit job tilbage. -Beklager, jeg kan ikke gøre noget.
De ejer telefonselskabet. De kan gøre, hvad De vil.
Selv...
...selv om det blot er for gammelt venskabs syld.
Gå med dig, Carolina.
Så må jeg fortælle Deres kone det.
Nu, Carolina?
-Det er mange år siden. -Og hvad så?
Ingen kvinde bryder sig om, at hendes mand er så taktløs
at have en affære med en sekretær.
-Hvor uoriginalt. -Bestemt.
Gennem hele vores ægteskab
har min mand været den typiske utro ægtefælle.
Så typisk at han ikke engang bekymrede sig om at være diskret.
Jeg ved det hele, min pige, så gå du hellere igen.
Jeg kan forstå, at du vælger dem unge,
men de burde i det mindste være lidt mere... fornuftige.
Goddag.
Goddag, frøken.
Det er fru Pérez.
Undskyld, jeg så ikke nogen ring.
Jeg er allergisk over for guld. Jeg måtte tage den af.
Det er måske, fordi De har så meget.
Om forladelse.
Hvad kan jeg gøre for Dem, fru Pérez?
Jeg vil gerne hæve nogle penge.
Her er en fuldmagt fra min mand.
Lige et øjeblik.
Den fuldmagt er desværre ugyldig.
Hvad mener De?
Deres mand, don Mario, ringede i går og annullerede den.
Jeg kommer lige hjemmefra, og det sagde han ikke noget om.
Der er desværre ikke noget, vi kan gøre.
Jeg vil gerne tale med Deres overordnede.
Som De ønsker, frue. Det siger jeg til ham.
Undskyld, don Jaime.
-Fru Pérez vil tale med Dem. -Lige et øjeblik.
Tak.
Han kommer nu, frue.
Hvad hedder Deres overordnede?
-Don Jaime Quintanilla. -Det er umuligt.
Don Jaime er ikke Deres overordnede.
Jo, han er. Siden sidste uge.
Der må være tale om en misforståelse.
Det er bedst, hvis jeg går hjem og kommer tilbage med min mand.
Tak.
Det må De undskylde. Jeg er så klodset.
-Lad mig hjælpe Dem. -Det gør ikke noget.
Undskyld, må jeg bede om en ting mere?
Vil De ikke hente et glas vand til mig?
-Mine nerver... -Naturligvis.
Se lige, hvad al den forurening gør ved mine øjne.
Hvordan kan du bo et helt år her?
Marisol, der er noget...
Lige en ting. Når vi er blevet gift,
kan vi blive her i to år og spare lidt penge op.
Men så tager vi altså hjem.
Brylluppet er ret vigtigt for det, jeg vil...
Hvad er der?
Vil du tale datoer?
Er det det? Jeg er så lykkelig!
Hver gang jeg nævner det, bliver du glat som en ål.
Kom nu, sig det.
Ud med det, Pablo!
Jeg skal på toilettet.
Goddag. En dobbelt gin, tak.
Marisol, De må ikke græde.
Mænd er frygtelige.
Det virker som verdens ende, men det er det ikke.
-Der er andre fisk i havet. -Hvad siger De?
Jeres forhold var dødsdømt. Det havde ingen fremtid.
Pablo ville forlade Dem, men han turde ikke.
De må holde humøret oppe. Gå en tur ud i byen.
Madrid er fuld af unge mænd, som gerne vil bejle til Dem.
-Pablo! -Don Mario!
-Min skat! -Du skal ikke kalde mig "skat"!
Du skal ikke kalde mig "skat"!
Forlader du mig? Gør du?
Ja, det gør jeg.
Nej, for jeg forlader dig!
Jeg forlader dig!
Havde du ikke slået op med hende?
Det er klaret.
Hvis du vil omfavne en mand, så vent, til din far ligger for døden.
Det er klaret. Jeg må fortælle det til Marga.
Marga, vi må tale sammen. Hej.
-Hvad er der? -Jeg er gået fra Marisol. Jeg er fri.
-For sent. Og måske lyver du. -Nej, hvorfor skulle jeg det?
Du sagde ikke, du havde en kæreste, mens du flirtede med mig.
Det var en fejl, men alle begår fejl.
-Knæk den. -Hvorfor...
Knæk den så!
-Her. -Tak.
-Kan du se? -Ja.
Kan du reparere den?
-Nej. -Det samme med min tillid.
Du løj også for mig, Marga. Omstllingsdame 57.
Der kan du selv se!
Vi har løjet, siden vi mødtes. Det her forhold er uden fremtid.
Nej. Marga!
Lidia, lykkedes det?
Hvad tror du?
Godt.
Pengene, det var godt.
-Det er for papirerne. -Nej.
-Jo, Lidia. -Nej, du har mere brug for dem, Ángeles.
Er det nok i starten?
Ja, indtil jeg får styr på mit liv.
-Tak. -Det var Lidia, der gjorde det hele.
Tak til jer alle sammen.
Takket være jer, kunne jeg træffe beslutningen
om at forlade Mario og begynde forfra.
Bliver du nu sentimental? For min dag har været...
-Kom. -Tak.
Marga.
-Hvad laver du her? -Ikke noget.
Eller jo, jeg...
...mindedes vores første kys.
Det var vores sted.
Ja, "var". I datid.
Hvad hørte du?
Alting.
Hvis du taler om Ángeles' plan, så synes jeg, den er vanvittig.
At forlade sin mand og flytte til en anden by.
-Du siger ikke noget til Mario. -Nej. Det gør jeg ikke.
Det er hans kone, som bør tale med ham.
Hvilken kone behandler sin mand sådan?
En, som bliver slået.
-Hvad? -Mario er et svin.
Tror du, Ángeles ville forlade ham uden grund?
Hun forlader ham for at overleve.
Han har temperament, men jeg anede ikke...
Det er meget vigtigt, at du holder det hemmeligt.
Marga, for mig er don Mario som min...
Og han arbejder...
Han finder ud af det. Jeg kan ikke holde på en hemmelighed.
I dag får Mario sent fri, og det er vores mulighed.
Så hvis du stadig holder bare en smule af mig...
Nej, ikke engang det. Hvis du respekterer mig...
...så tier du stille.
Skat! Godt, du ikke er gået endnu. Så kan vi følges.
Mario, jeg troede, du fik sent fri.
Ja, men heldigvis arbejder din mand hurtigt og effektivt. Kom.
Don Mario! Undskyld.
Jeg har kigget på Deres budgetter, og der er...
...nogle tal, der ikke stemmer.
-Jo, de gør. Jeg har selv lavet det. -Nej, det stemmer ikke.
Stemmer ikke? Jeg kan da heller ikke gå i ti minutter.
Jeg er nødt til at blive.
Jeg elsker dig.
Vi ses derhjemme.
Ángeles!
Vi ses senere.
Han ville følges hjem.
Han var tidligt færdig. Gudskelov kom Pablo.
Pablo?
Han spurgte om hjælp til budgettet, så Mario var nødt til at blive.
Pablo reddede mig.
Så er det vist nu.
Jeg ville have sagt noget, men nu kan jeg slet ikke.
Jeg er virkelig bange.
Jeg havde aldrig troet, at mit liv ville blive sådan.
At jeg ville stikke af til en anden by med en anden identitet.
Det er så mærkeligt.
Nogle gange har vi ikke andet valg.
Ved I hvad?
Jeg har arbejdet her så længe,
og jeg havde aldrig fået nogen veninder.
Jeg er så glad for, at I kom for sent den første dag.
Det var skæbnen, at vi skulle mødes.
-Og nu er I min familie. -Også min.
Altså den, jeg har her.
Tak.
Kom så af sted, ellers når du ikke toget.
Hvad så nu?
Nu fortsætter vi som hidtil.
Men intet er det samme.
Pablo, vent!
Ángeles fortalte mig, hvad du gjorde. Var det med vilje?
Ja, for alle fortjener en chance til.
Hvad? Går du bare?
Hvad ellers? Jeg respekterer din beslutning.
Du ville ikke have mig. Du stoler ikke på mig. Jeg forstår.
Jeg burde være gået fra Marisol for længst,
men jeg kunne ikke, fordi jeg er så fej og...
Dit vrøvlehoved.
Jeg ved ikke...
Jeg ringer ned på politistationen.
Før du gør det, må jeg bede om to ting.
Grunden til Saras løsladelse må ikke komme ud,
og jeg vil gerne sige farvel til hende i aften.
Javel.
Goddag, vil De stille mig om til politistationen på Calle Luna, tak?
Ja, jeg venter.
Til vores oberst, don Emilio, Falken
LOGI
-Godaften. -Godaften. Dem kender jeg ikke.
De har vist aldrig været her før.
Nej, jeg ville bare spørge efter en pige.
Selvfølgelig, flotte fyr. Jeg har alle de piger, De kan ønske Dem,
hvis De kan betale for dem.
Jeg har ledt i en evighed efter en, der hedder Alba Romero.
Jeg fik at vide, at hun er blevet set her.
Jeg har aldrig hørt det navn. Beklager, unge mand.
Tak for Ángeles' papirer. Du får snart pengene.
Det haster ikke. Det skal du ikke tænke på nu.
I det mindste kunne du hjælpe Ángeles.
Victoria, jeg har tænkt meget over det.
Over drejeskiven og alt det, jeg gør på grund af Beltrán
og de forbandede billeder.
Vil du ikke følge mit råd og glemme det hele?
Hvorfor?
Hvad er der sket?
Der er noget, jeg ikke har sagt.
Lige et øjeblik.
-De skal gå nu. -De husker mig altså.
-Jeg går ikke uden en forklaring. -Hørte De mig ikke?
-Jeg sagde, forsvind. -Ikke denne gang.
Hvad laver du her?
Spørg hende.
Jeg kom engang og spurgte efter Alba Romero,
og De sagde, at De ikke kendte hende.
-Det husker jeg ikke. -Nå, ikke?
Jeg var på alle pensionater i Madrid og alle hospitaler.
Jeg var på banegården tusind gange.
Da jeg var ved at give op, fik jeg et tip. Nogen havde set dig.
Er det rigtigt?
Vi havde en chance, Alba.
Og hun ødelagde den.
De har gjort hende til den, hun er nu.
Jeg kan se, hvor højt De elsker hende.
Jeg elskede Alba.
De gjorde hende til en løgner og en tyv. Lidia er ikke Alba.
Det har De fuldstændig ret i.
Jeg så potentiale i pigen fra landet.
Jeg gjorde hende til en selvstændig og stærk kvinde,
som kan få, hvad hun vil. Kan De ikke se det?
Hvor gavmildt! De ødelagde hendes...
Stop! Jeg vil ikke høre et ord mere.
Glem mig, begge to.
Hold op.
Lad hende gå.
Lidia beskytter dig. Alt, hvad hun gør, er for din skyld.
Hvad?
Da hun blev i telefonselskabet,
da hun fik et forhold til ejerens søn, var det for din skyld.
I blev fotograferet, mens I kyssede på banegården.
Alba gør, hvad hun kan, for at de billeder ikke kommer frem.
Alt sammen for din skyld.
Tak for bad og drink. Det trængte jeg til.
Det gjorde vi alle sammen.
Hvad er der, Carlota?
Jeg tænkte bare på, hvad du må have oplevet i fængslet, og...
...jeg var ude for det samme, derhjemme.
Glem det, Carlota. Du skal ikke tilbage.
Det, der tæller, er lige nu.
Og lige nu er vi glade.
Det er en smuk aften, vi har drinks, og vi er i det bedst mulige selskab.
Skål for nuet!
Vi skal nyde øjeblikket.
Det er måske den sidste nat i vores liv.
-Man siger, at blod er tykkere end vand. -Goddag.
At det bånd, der binder os til vores familie, er ubrydeligt.
Men vi vælger ikke selv vores familier.
Hvad lavede advokaten her?
Det er mærkeligt.
Man tror, man kender sine børn, men de er, som de er,
ikke som man ønsker, at de skal være. Det må man acceptere.
Netop som jeg troede, jeg havde taget fejl af dig,
møder jeg Francisco foran drejeskiven!
Nu kan du måske gætte, hvorfor advokaten var her!
En dag må du indrømme, du tog fejl. Den maskine er fremtiden.
Bare så du kan lyve for mig og stjæle fra selskabet?
Du skulle nødig snakke. Du aflytter jo dine kunder.
Det har betalt for det hus, du bor i, og den skole, du er uddannet på.
At uddanne sine børn er at give dem værdier.
Jeg lyver, men over for fremmede og altid for at beskytte min familie.
Hvorfor tror du, jeg skjulte det for dig? For at beskytte dig.
Hvis det nogensinde kommer frem, vil det være en katastrofe!
Jeg foretrak, at det gik ud over Francisco og ikke min egen søn!
Det tvivler jeg på!
Du har aldrig ønsket mig som arving.
Jeg har aldrig været den søn, du ønskede dig.
Jeg har aldrig levet op til dine forventninger.
Jeg er træt af at skulle være den perfekte søn.
Hvilken ret har du til det? Du var aldrig en god far.
Jeg hader dig! Hører du mig?
Vi er dømt til at elske vores familie, selv hvis de skuffer os,
selv hvis de ikke forstår os,
selv hvis vi lider på grund af dem.
Billetter, tak.
Vi kan forsøge at løsrive os fra vores familie
og forlade dem.
Men det er ikke så nemt.
Jamen, hvor er...
Her er de. Jeg kunne ikke finde dem.
Tak.
Sofia?
Sofia!
Sofia... lille skat.
Hvor var du?
Sammen med far.
Familien er der altid for os, hvis de virkelig elsker os.
Lidia!
Hvad laver du her? Der er ikke mere at sige. Gå din vej.
Lidia, tilgiv mig. Jeg var en idiot.
Undskyld, jeg sagde alt det.
Victoria fortalte mig det hele.
Fotografierne, Beltrán, planen om at stjæle drejeskiven.
Du gjorde det for at beskytte mig. Jeg vidste, at jeg ikke havde mistet dig.
Det er rigtigt, at det i starten var for at redde dig, men...
...nu har alting ændret sig.
Carlos.
Der findes kun én måde
at bryde det hellige bånd, der binder os til vores familie.
Kun en.
Tekster af: Lisa K. Villeneuve