Vad gör man när man håller på att förlora det man älskar mest,
när en del av ens hjärta är på väg att slitas bort?
Ge mig flickan.
Nej.
Tvinga mig inte att tillgripa våld.
Vad tänker du göra?
Slå mig inför folk?
Jag är hennes far. Du kan inte ta henne utan tillstånd.
Ser du poliserna därborta?
Om man är villig att förlora allt, kvittar det hur långt man faller.
Snälla, ta inte min flicka ifrån mig.
Är man inte det, känns även det kortaste fallet ändlöst.
Snälla Mario! Hon är min dotter! Ta inte min dotter, Mario!
Ska jag ropa på dem?
-Mario... -Vad?
Vissa är villiga att förlora sin frihet för de de älskar,
även om det innebär att de ger sin själ till djävulen.
-Det är dags för mig att gå. -Självklart.
Om du vill kan jag... Jag kan följa dig.
Nej, oroa dig inte. Pensionatet ligger i närheten.
Jag är inte orolig. Jag följer dig gärna.
Det är på grund av Lola.
Hon är en mardröm. Hon kollar alltid när vi kommer hem och med vem.
Ingen fara.
Okej... Vi ses imorgon.
Vi ses imorgon.
Men det finns andra,
som inte tänker ge upp sin chans till lycka.
Ditt fnask! Vart tror du att du ska?
Marisol, eller hur? Jag är dålig på namn.
Spela inte ovetandes. Du vet vem jag är!
Vad gör du här? Företaget stängde för flera timmar sen.
-Jag följde efter dig. -Mig? Intressant.
-Sen när? -Sen baren.
Så inga ursäkter, din manslukerska.
Jag ska fatta mig kort. Pablo är bara min. Uppfattat?
Jag ger inte upp så lätt.
Man vet inte hur mycket man älskar nåt förrän man förlorar det.
Det hände mig med Francisco, och Gimena.
Jag ville inte utsättas för det igen.
Du vet att jag kan lämna allt för dig.
Du känner inget för Carlos. Det säger du för att straffa mig.
Francisco, snälla.
Du säger det för att driva bort mig. Har jag fel?
Du har känslor för Carlos.
Är det bara en förälskelse? Är du kär i honom?
Carlos gör mig lycklig.
Vet du hur länge sen det var jag kände mig lycklig?
Så klart. Tio år sen.
Vet du hur jag har mått under de åren?
Det gjorde så ont att tänka på dig.
Vet du hur ofta du har ljugit för mig sen vi återförenades?
Just det, Francisco.
Det är problemet.
Vi är inte bra för varandra.
Vi kan få tillbaka det, utan lögner och beskyllningar...
Det skulle bli likadant!
Samma sak.
Just nu vet jag inte vad jag känner...
...och Carlos erbjuder en möjlighet att börja om.
Så som du gjorde med Elisa.
Carlos.
Carlos?
Vad är det?
Vad har hänt?
Min far är död.
Kom hit.
EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
-Är hon här? -Ja.
KAPITEL 7: FÖRLUST
-Vi måste prata med henne. -Ja, när hon går förbi.
-Carlota. -Vi måste prata.
-Min dotter har inget mer att säga er. -Far, ge mig två sekunder.
-Varför försvann du? -Varför återvände du till ditt gamla liv?
Det är bäst för oss alla.
Vad menar du? Varför då?
Ibland är det värt att ljuga för att inte förlora de man älskar.
Det viktiga är att de inte får veta det.
För om de gör det, förlorar man dem för gott...
...och man blir lämnad ensam.
Vad gör du här?
Du kommer ju inte till mig.
Mitt tålamod börjar tryta, Lidia.
Jag behöver mer tid. Jag kan inte stjäla från Carlos nu.
-Hans far dog just, för Guds skull. -Och?
Vad menar du med det?
Säg inte att du oroar dig för att krossa hans hjärta,
för fler hjärtan lär krossas om fotona offentliggörs.
Du är ett svin!
Jaså...
Flickan som låtsades vara kär i Carlos låtsades visst inte.
Plötsligt är fotona på kyssen med Francisco ännu mer värdefulla,
och ännu viktigare.
Jag antar att du vet vad du gör, men jag vill ha mina pengar nu.
Och skynda dig, om du inte vill förlora båda dina män.
Vi följer efter i två bilar.
Carlos, du åker med mig.
-Jag följer inte med. -Vad sa du?
Jag vill inte se far begravas.
Lugna dig. Ställ inte till med en scen.
Jag bryr mig inte.
Carlos, det är en svår tid för oss alla,
men du är familjens överhuvud nu, och du måste vara situationen vuxen.
Gör det för din far.
Vi vet att ingen förväntar sig att jag ska bete mig vuxet.
Min far hade inte gjort det.
Vi har ju pratat om detta.
Du förstår inte. Det är mitt fel att han är död.
Det var ingens fel.
Jo, det var mitt fel... och ditt...
...för att du alltid påpekade vilken skam jag var.
Han hittade mig i maskinrummet. Jag skulle aldrig förråda dig.
Den Francisco jag kände hade inte gjort det.
Jag vet inte vad jag ska tro om den som står framför mig.
-Snälla, Carlos... -Rör mig inte.
Carlos.
Lidia, förlåt, jag kan inte... Jag behöver vara ensam.
Låt honom gå. Du har gjort ditt.
Carlos behöver sin familj.
Lägg dig inte i och återgå till din plats, telefonist.
-Mår du bra, mor? -Ja.
Lidia.
Vänta, Lidia.
Klandra henne inte. Det är jobbigt för alla.
-Tror du att hennes ord påverkar mig? -Då är det Beltrán.
Det är Beltrán, det är Carlos, det är allt.
Håll dig utanför. Låt mig ta hand om det.
Det handlar inte bara om dig.
-Du hamnade här på grund av mig. -Återigen, håll dig utanför.
Det tänker jag inte göra. Jag ska hjälpa dig.
Vill du att Carlos ser fotona? Vi gör det tillsammans.
-Varför vill du det? -För att jag älskar dig, och Carlos.
Ni är de viktigaste personerna i mitt liv. Jag gillar inte att se er tillsammans...
...men det är bättre än att förlora er båda.
Herrn, bilarna är redo för avfärd till kyrkogården.
Carlos och jag brukade aldrig bråka, och det gör ont att se honom lida.
-Så du och jag ska konfrontera Beltrán. -Nej.
Jag struntar i vad du säger, Alba.
Jag ska hjälpa dig.
Bartendern, en till.
Du borde gå hem.
Starta inte ett bråk.
Ge mig en till.
Vad?
-Jag ska slå in ditt ansikte. -Hur sa?
Vad gör du här? Försvinn.
Ubalda.
Ubalda!
Är min son tillbaka?
Han har ingen skam, inte ens på sin fars begravning.
-Elisa. -Jag är orolig. Han var så upprörd.
Det är vi alla, men vi övergav dig inte
eller skämde ut familjen.
Jag undrar vad våra vänner tänkte när han inte var på kyrkogården.
Oroar inte du dig för vad de tycker?
Självklart. Men när du blir mor,
förstår du att ens barns smärta är viktigare än det.
Jag förstår att du är upprörd.
Men det var bara ett raserianfall. Carlos är sån.
Han gillar uppmärksamheten.
Det är en sjukdom som påverkar hela familjen.
Det var därför far gav Francisco ansvaret för företaget.
Dags att fatta tyglarna och visa vad du kan.
Ingen ska göra nåt
förrän testamentet är uppläst och din bror har dykt upp. Förstått?
Ska du inte säga nåt?
Jag försvarar dina intressen,
min bror får ett raserianfall, och du är tyst.
-Som om du håller med. -Det gör jag, Elisa.
I det här fallet gör jag det.
Va?
Jag tänker inte låta dig bråka med din bror. Inte idag.
-Jag miste en mentor, han miste en far. -Jag förlorade också en far.
-Och jag är din fru. -Jag mötte dig tack vare honom.
Jag kom tomhänt till Madrid... och din bror gav mig ett liv, en familj.
Jag kan aldrig tacka honom nog.
Jag bara sviker honom, om och om igen.
Han behöver mig.
Om han behöver komma bort från oss och inte gå på begravningen,
har han rätt till det.
Ja?
Vad har min son förstört?
På företaget?
Förbannat!
Såg du vart han tog vägen?
Nej, jag såg honom bara förstöra allt.
-Hej. -Hej.
Jag har letat efter Marisol.
Jag åkte till släktingarna, vilket var rätt olustigt,
och pensionatet, också. Alla ställen där hon kan vara.
-Och? -Inget spår efter henne.
-Hon måste vara på väg hem. -Bara så där?
Efter att hon hotat och plågat mig? Nej.
Det är sant, Marga. Marisol har hett temperament.
Men, hon är...
...sen kommer hon över det.
Och du behöver inte oroa dig. Hon kan inte göra nåt...
...för att förändra det vi känner för varandra.
Jag uppskattar ditt besök.
Jag är som en mor till María Inmaculada här i storstaden.
Heliga Maria, hur kunde hon ha så dåligt omdöme?
Pablo Santos har ett heligt efternamn,
men han är expert på att missleda unga, oskyldiga flickor.
Och låt inte hans söta ansikte lura dig.
Han är en demon, en vilde, endast ute efter en sak.
Ja, jag känner till sorten. De är värst.
Du kan vara lugn, jag tar hand om det.
Vilken lättnad.
Jag vet att vi skulle gå en promenad ikväll,
men jag har ändrade planer.
-Jaså? -Vad tycker du?
Biografen i Callao har nyss öppnat.
De visar en film av en man som heter Buster Keaton.
Han är jätterolig sägs det.
Bio, tillsammans?
-Ja. Ska jag hämta dig kl. 21.00? -Vid pensionatet?
Vi kan väl mötas vid bion?
Varför ändrade du planerna?
Vi har inte njutit av vad staden har att erbjuda. Vi kan göra det tillsammans.
Och med tanke på det som hänt på sistone, med don Ricardo, stackaren,
och sen det med Marisol...
Vi måste ha lite roligt i livet också.
Ja!
Och vi kan fira att vi äntligen är tillsammans.
Du har rätt. Inget kan skilja oss åt nu.
-Okej, hej då. -Hej då.
-Tänker du inte gå på bio? -Lidia, jag är inte redo för det än.
Måste man vara redo för det?
Är jag verkligen småstadstjejen här? Vet du inte vad par gör på bio?
Allt annat än att titta på filmen.
Pablo och jag har kysst varandra,
och jag blir varm inombords när vi umgås...
Det vore så mycket enklare om nån gav mig råd,
om en vän kunde berätta om sina erfarenheter.
Marga, vi är så olika. Mina råd gör nog ingen nytta.
Carlota gav mig alltid råd om allt.
-Jag lyssnade inte alltid, men... -Jag är inte Carlota.
Nej. Jag saknar henne så!
Vänta.
Jag sa ju att jag aldrig vill se dig mer.
Ja, det klargjorde du, men jag är inte här för min skull.
-Är han okej? -Mer berusad än sönderslagen.
Han hade tur. Det hade kunnat sluta i tragedi.
Vad gör han här?
En av tjejerna fann honom i knipa och tog hit honom.
Han upprepar bara ditt namn.
Jag läste dödsrunan i tidningen.
Rikemansungen håller på att ärva en förmögenhet.
Förut hade jag sagt åt dig att utnyttja situationen.
Med en ring på fingret behöver du inte stjäla nåt.
Alla gör inte saker för egen vinning.
Jag tänker bara på vad som är bäst för dig.
Mitt misstag var att tro att jag inte kunde få ett bättre liv.
Men nu har jag vänner och människor som älskar mig.
Vem vet? Det här kanske är min andra chans.
Du är ute på tunn is, prinsessan.
Var försiktig så att du inte trillar i.
Den här mannen älskar Lidia Aguilar.
Tro mig, du kan inte bevara en sån lögn livet ut.
Jisses, Sofía. Ska du sova eller inte?
Mor, gör nåt med henne. Jag står inte ut!
-Ge henne till mig. -Nu gråter hon!
-Du är dålig på det här. -Herregud!
Såja, raring.
Hon behöver en mor.
En ordentlig mor, inte som hennes!
Hon verkade trevlig. Ingen fara, raring.
Det är de där suffragetterna.
Hennes vänner satte absurda griller i hennes huvud.
-Jag går till baren. -Var inte borta länge.
Vart är du på väg?
Tror du att jag är en idiot?
-Rör mig inte igen. -Gå.
-Jag vill träffa henne. -Så det vill du?
Då skulle du inte ha försökt föra bort henne.
Jag är hennes far. Lagen är på min sida, det vet du.
Skulle jag vara skurken här?
-Ska jag påminna dig om hur det började? -Jag sa förlåt.
Jag kanske ska påminna dig om vad du gjorde mot mig.
Jag bad om ursäkt.
Jag gjorde allt för att lösa det, men du gav mig inte en chans.
Jag tänker inte låta dig ta henne. Få mig inte att ringa polisen.
-Snälla, Mario. -Gå.
Gå.
Indalecio, jag är tacksam att du valde att ignorera
min mans irrationella infall och lät testamentet vara.
Med all respekt, Carmen, Ricardo signerade sina sista önskningar,
och specificerade att Francisco skulle sköta företaget,
Elisa skulle vara huvudsaklig aktieägare, och Carlos skulle ha en inkomst
så länge han inte gör anspråk på företaget.
Men du valde att inte ge det till notarien.
Annars skulle vi inte ha den här konversationen.
Det är inte ett testamente, i sig...
...men det uttrycker den avlidnes intention, så...
Som du sa, det är bara en intention,
och kyrkogårdar är fulla av goda intentioner.
Det är de levande som måste gå vidare.
Hur länge har du varit familjens advokat?
-Tjugotre år. -Tjugotre år.
Jag vill att du fortsätter 23 år till.
-Försiktigt. -Vad är ditt pris?
Dags att sova.
Inte nu, Carlos.
Det är dags att sova.
Lidia, är det du?
Jag är din skyddsängel.
Vet du hur ofta jag har drömt om dig i min säng?
Jag älskar dig.
Kommer du att älska mig när du får träffa den riktiga Lidia?
Du kommer över det imorgon, när ruset har släppt.
Tack, Indalecio. Lidia!
Det är bra att min son är hemma nu.
Jag sa just till Indalecio att om han inte dök upp ikväll,
hade vi varit tvungna att tillkalla myndigheterna.
Men det behövdes som tur var inte.
Så, tack. Du kan gå.
God dag.
-Dök han upp? -Ja.
Var var han?
Söp sig full i en bar... som vi besökte för ett par dagar sen.
Du har lärt känna min son väl på kort tid.
Man kan tro att det stör dig.
Kära du, det har funnits andra före dig.
Ja. Många andra.
Men en kvinna som jag? Det betvivlar jag.
Jag vill inte vara oförskämd eller göra dig till fiende,
men tävla inte med mig om Carlos gunst.
Risken är stor att du förlorar.
Francisco, eskortera den här unga damen hem.
Det är inte bra för en anständig flicka som hon att gå hem ensam på natten.
Carlos förstörde prototypen.
Va? Rotorn?
En anställd på företaget ringde. Carlos var berusad och förstörde allt.
Beltrán kommer att offentliggöra fotona. Det blir en skandal.
-Jag kan få fram mer pengar. -Du har inte så mycket som han kräver.
Så allt är över? Mitt äktenskap, ditt förhållande med Carlos?
Jag är rädd för det, så länge han har fotona.
Vart ska du vid den här tiden?
Doña Lola! Jag tänkte gå en promenad.
Det är ett tag kvar tills dörrarna låses. Hej då.
Stanna där!
Ska du gå ut med skorna i handen?
Vad blir det sen, handväskan på fötterna?
Jag ville inte störa er.
Ni är så lättdistraherad när ni ber.
-Vem ska du promenera med? -Va?
Vem ska du promenera med?
Jag ska gå... med Lidia.
Blir det bio ändå?
Ska du på bio? Har du ingen skam?
Det är bara en film! Den är kort och väldigt rolig.
Det är bio, inte en bordell.
Ingen större skillnad.
Bara lodisar och horor går dit för att tafsa på varandra.
Ska du gå med den där Pablo Santos?
-Hur känner ni till Pablo? -Marisol berättade.
Marisol?
-Hur känner ni Marisol? -Det är min ensak.
Men du går inte förrän du tar hit Pablo
så jag kan prata med honom. Annars ringer jag din mormor!
Nej.
Doña Lola, jag vill fråga er en sak, om det går bra...
Säg hur jag kan stå till tjänst,
istället för att stirra på mig som en tornuggla.
-Vilka är dina avsikter med Marga? -Att gå på bio med henne.
Jag antar att du tar dit alla
och sen ger dig på dem som en räv i hönshuset.
Alla? Vilka då?
Jag vet inte vad Marisol har sagt, men det är en lögn.
-Så hon är inte din flickvän? -Jo. Nej, inte längre.
Hon var det.
Och det stämmer väl inte att du bad henne gifta sig med dig?
Pablo?
Jo, men för att vara helt ärlig, jag var berusad då.
Det var på byfestivalen. Jag hade druckit...
Jag har inte druckit sen dess. Ibland tjatar Mario, men...
Då är det alltså sant. Du gjorde en stackars flicka gravid.
-Pablo! Vad säger hon? -Nej, Marga! Det är en lögn!
Lämna det här huset genast.
Kom inte nära Marga igen, för då anmäler jag dig för bigami!
-Lola, snälla... -Det är en lögn, för jag är oskuld!
Doña Lola, jag har inte gjort Marisol eller nån annan flicka gravid...
...för jag har inte legat med nån kvinna.
Inte ens betalat för det?
-Herrn! -Jag vill prata med Carlota.
-Jag försökte hindra honom. -Jag tar hand om det.
-Min dotter tar inte emot besökare. -Det går fort.
-Försvinn. -Carlota!
-Miguel? -För bort henne.
-Vänta! -Vi hade en överenskommelse!
-Kom. Det är bäst så. -Vad för överenskommelse?
Kom tillbaka. Du kan inte lämna oss!
Ut ur mitt hus.
Du gjorde det rätta. Du känner din far. Trotsa honom inte.
-Du vet inte vad han kan göra. -Miguel vill bara träffas.
Hade jag fått bestämma hade det inte varit nåt problem.
Lugn. Jag säger till när allt har lugnat sig.
Oroa dig inte.
-Vi visste att det här kunde ske. -Jag bad dig att respektera mitt beslut!
Vad menade din far?
Flyttade du hem i gengäld för att han hjälpte mig?
-Det behövdes inte. -Jag kunde inte låta dig sitta där.
Förstår du inte? Du offrade dig i onödan.
-Jag kunde ha gjort det själv. -Va?
Telefonavlyssningen. Jag har mycket viktig information.
De planerar en kupp.
-Två försök har misslyckats. -Nu är det annorlunda.
Armén organiserar sig. De har politiskt stöd.
Nån sa att Falken organiserar den.
Med det kan vi förhandla om din återkomst till företaget.
-Miguel väntar. Kom tillbaka till oss. -Jag kan inte.
Min far kommer inte att ge sig. Jag är ledsen.
Jag ville bara ge Sofía ett bättre liv.
Sånt här händer varje dag.
I det här landet är en häst mer värd än en kvinna,
för de arbetar utan att klaga.
Jag har inte förlorat en dotter. Jag kan inte föreställa mig hur det är...
...att vara i en återvändsgränd av lögner och bedrägeri.
Lögner är inte bra.
Tänk vad Pablo fick erkänna för att vi inte skulle skiljas åt.
Jag höll på att förlora honom på grund av alla lögner.
Det är sent.
Ja, jag ska gå och lägga mig, annars orkar jag aldrig upp imorgon.
-God natt, tjejer. -God natt.
Vem ska du skicka det till?
Till Carlos.
Jag ska berätta hela sanningen. Jag kan inte fortsätta ljuga.
Bryr du dig om honom?
Gör inte det i så fall, Lidia. Var ärlig.
Du vet att det inte är min starka sida.
Men när du har varit ärlig, så har det gått bra för dig.
Jag förlät dig när du var ärlig mot mig.
Säg det till honom. Var modig.
Se på mig.
Jag ville göra allt bakom ryggen på Mario, och...
...vad ledde det till?
Berätta allt för honom.
Det gör fotona meningslösa och räddar din relation med Carlos.
Vad ska du göra?
Har du glömt nåt, min son?
Asunción, snälla, låt mig träffa min dotter.
Det skulle du tänkt på innan du övergav henne.
Jag kommer snart, raring.
Var glad att jag inte säger nåt. Får han veta...
Din son har visst inte berättat. Jag lämnade hemmet på grund av honom.
-Lögnare. -Lögnare?
Tror du att jag hittar på?
-Min son skulle inte göra nåt sånt. -Din son slog mig.
Han slog mig och jag fick missfall. Det gjorde din son.
Därför lämnade jag honom. Snälla Asunción...
Låt mig träffa min dotter.
-Sofía! -Mamma!
Min tös! Låt mig se på dig. Så fin du är.
Vad gör du här?
Din mor plockar undan din fars saker.
Hon orkar inte se dem.
-Vill du ha ett minne av din förra chef? -Jag vill inte bråka.
Är du säker?
Du hade garanterat vunnit.
Med min ömma kropp och baksmälla kan till och med en fluga slå mig.
Jag vet vad du tror, men det var inte jag. Jag är jag tack vare dig.
Du är du... Den du var, då?
Vad finns kvar av den Francisco? Du är inte den jag kände.
Om det gäller rotorn, så bedrog jag dig inte.
Det är allt. Rotorn, spioneriet...
...och Lidia.
Känns det bättre om jag säger att jag hade fel om henne?
Du har min välsignelse.
Bryr du dig inte om att vi är tillsammans?
Nej.
Du ljuger dåligt, förutom när du ljög för min far.
Det kvittar vad jag tycker. Hur kan jag ställa allt tillrätta?
Det kanske inte går.
Är det över? Tar vår vänskap slut på grund av en kvinna?
Det vill jag inte.
Men det är inte upp till mig.
Vi kommer för sent.
-Vi kan väl gå i förväg? -Elisa...
Jag möter upp er, mor.
Jag trodde att det var en dröm att du följde mig hem efter ett bråk.
Jag vet inte varför jag nu tror att det var sant.
Det beror på. Drömmer du ofta om mig?
Varje natt.
Då måste det ha varit ännu en dröm.
Om det inte var för alla mina blåmärken, skulle jag tro dig.
De där ögonen...
Är du orolig för nåt?
Nej, jag vill bara prata med dig. Jag har nåt att säga.
Testamentet ska läsas upp nu. Kan det vänta?
Ja. Kl. 21.00 ikväll, på tågstationen?
Tågstationen? Varför just där?
Det får du se.
-Inspektör Beltrán. -Francisco Gómez, Telebolaget.
Herr Gómez, vilken överraskning. Hur kan jag hjälpa er?
Låt oss gå rakt på sak. Alba berättade om fotona.
Jag vill reda ut det här fort och diskret.
Det är enkelt. Har ni pengarna?
Ja. Var kan vi mötas?
Kom hem till mig ikväll kl. 21.00.
Valverde 31, 3A. Jag väntar på er.
Tack för din uppriktighet, Indalecio,
och för att du följde notarien till kontoret.
-Det är lätt att gå vilse här. -Jag ska meddela min man.
-Älskling. -Ja?
Notarien och Indalecio är här.
Kom.
Ursäkta dröjsmålet.
Slå dig ner. Vi börjar direkt.
Du är nervös.
Tror du att far lämnade dig arvlös?
Jag hoppas att han beaktade vilka uppoffringar Francisco har gjort.
Det tror jag att han gjorde när han utsåg honom till direktör.
Han lär inte ha gett mig en generös inkomst.
-Han trodde att jag skulle slösa bort den. -Som du pratar!
Nåväl. Nu när alla är här,
börjar vi med öppningen och den efterföljande uppläsningen
av testamentet tillhörande don Ricardo Cifuentes y Navarro,
den sista versionen som jag har i min ägo,
såvida den avlidne inte uttryckte några önskningar om att ändra dokumentet.
Det gjorde han inte.
Då fortsätter jag.
"Till min älskade hustru efterlämnar jag familjehemmet
och 30 000 pesetas i årlig inkomst som ska betalas ut till hennes dödsdag.
Till min dotter efterlämnar jag sommarhuset i San Sebastián
så att hon kan njuta av havsluften
och kurera sina nerver, samt 15 000 pesetas i inkomst.
Ägandeskapet för Telebolaget och min resterande förmögenhet,
bortsett från de tidigare nämnda summorna, efterlämnar jag till...
...min enda son, Carlos,
som jag hoppas blir min värdiga efterträdare,
och driver företaget med skarpsinne och hedrar sitt efternamn."
Efterlämnade han allt... till dig?
Jag förstår inte! Det går inte ihop!
Det var din fars önskan. Han hade sina skäl.
-Jag hade ingen aning, om det är en tröst. -Stackars Carlos!
Vilken hemsk börda att ärva hela familjeförmögenheten!
-Elisa... -Vad?
Elisa!
Låt henne avreagera sig. Hon har goda skäl.
Din far litade på dig.
Han visste att du är smart, och det här bevisar det.
Carlos, tro det eller ej, men jag är glad för din skull.
Vi borde lösa våra meningsskiljaktigheter.
Det är inte bra att bråka med tanke på allt som pågår.
Kan vi träffas ikväll och prata?
Vi dricker så mycket som behövs för att reda ut det här.
Jag kan inte ikväll. Jag ska möta Lidia på stationen.
Hon vill berätta allt om sig själv, men vi behöver de där drinkarna.
En annan gång, okej?
Visst, när du vill.
Bry dig inte om vad din syster säger. Du vet hur hon är.
Företaget är ditt nu, såsom det var din fars förut.
Jag förstår det ärligt talat inte heller.
Din tid har kommit, och du måste gå varsamt fram,
både i arbetet och i privatlivet.
Du kan vara lugn angående det sista. Jag vet att Lidia är den rätta.
Telefonisten verkar vara en bra tjej,
men det är inte samma sak att vara Carlos Cifuentes sällskap
som att vara fästmö till Telebolagets ägare.
Jag har tänkt på projektet som du ville bedriva.
Vad var din plan?
Min plan?
Jag tänkte installera rotorn på en liten station som Santander.
Varför inte i Madrid?
När blev du intresserad av verksamheten?
Du ska veta en sak. En kvinna må tiga, men hon är inte döv.
Jag vet mer om den här branschen än nån av er.
Varför inte installera den i Madrid?
För jag vet inte om jag vill gå vidare med den.
Det krävs en stor investering och många mister jobbet,
telefonister blir arbetslösa.
Det finns alltid möjligheter...
Hörde du inte? Jag vet inte om jag vill göra det.
Du måste. Din tid har kommit.
Alla tvister och bråk du hade med din far
var för att få fart på dig, för att förbereda dig för detta.
Det är slut på ursäkter och gnäll.
Du måste göra det...
...och jag ska hjälpa dig.
Jag har alltid trott på dig, det vet du.
Jag vet, mor.
Du har koll på vinsten. Jag ger dig investerare.
Pablo Santos?
Från don Carlos. Du ska ringa och bekräfta mottagandet.
-Hallå. -Det är Pablo Santos...
Bra. Jag vill att du gör en lönsamhetsanalys
för implementeringen av Rotor 7 i Madrid.
All information finns i mappen.
Det här är givetvis ett strikt konfidentiellt ärende.
Oroa er inte.
Säg till teknikerna på sektion fem att sluta med det de gör
och i stället hjälper Miguel Pascual med hans projekt.
Det har förstörts, men det ska återställas.
Tack.
Pablo! De kan höra oss.
Det är inte som du tror, Marga.
-Jag vill inte att de hör oss. -Vad pågår?
Inget, jag...
Det jag ska säga är strikt konfidentiellt.
Titta...
Jag har upptäckt att de utvecklar en maskin
som kan öka företagets vinst nåt enormt.
-Det är ju jättebra. -Nej, det är fruktansvärt, Marga,
för om det här sker...
...kommer alla telefonister att avskedas.
Va? Då måste jag åka hem till min hemstad!
-Herregud. -Och det är en sak till.
Nåt mer.
-Du måste komma. -Jag kan inte, Marga.
Carlota, det är allvar. De kommer att avskeda oss alla.
-Vad pratar du om? -Pablo sa det, och han ljuger inte.
Åtminstone inte om det här.
En sak till. Jag borde kanske inte säga det här.
-Marga! -Det är Miguels fel.
Han har uppfunnit en maskin som gör telefonisterna arbetslösa.
Va?
Okej, vi ses efter jobbet utanför baren tvärs över gatan.
Du ska inte gå nånstans.
Jag är hemma för gott, men kan inte vara inlåst hela dagarna.
Jag tolererar inte den tonen.
Vilken ton? Jag lämnade jobbet och kom hem. Jag höll mitt ord.
-Ord? Du håller inte ditt ord. -Du får aldrig min respekt.
DON EMILIO, FALKEN
Falken?
Är du Falken?
Folk gör vad som helst för att få sin vilja igenom.
Det får oss ibland att göra det otänkbara.
Det kan pressa oss och få oss att falla utan att vi märker det.
Det kvittar om man förlorar allt om man ändå kan förbli lycklig.
Lycka är det enda som betyder nåt.
Du håller mig på sträckbänken.
Varför träffas vi här?
För tio år sen förändrades mitt liv på den här platsen.
-Det är nåt jag måste berätta. -Du kan räkna med mig, vad det än är.
Carlos, jag...
Jag stöttar dig i allt, precis som du har stöttat mig...
...och gett mig mod att kämpa för min dröm.
Det är ett av skälen till att jag älskar dig,
och behöver dig nära...
...för att stötta mig, ge mig styrka
och älska mig som du har gjort hittills.
Lidia Aguilar...
Vill du gifta dig med mig?
Undertexter: Lisa Olsson