_
Detta har hänt...
Det gäller NATO-mötet.
Franska ambassadören ville prata om kärnvapen.
Det är en öppning för nedrustning.
Sprängmedel nog att spränga tre Kapitolium.
- Det gäller agent Wells. - Hon är kidnappad.
Hon granskade Browning Reed.
Tidigare vd:n, Patrick Lloyd, är inblandad i konspirationen.
Jag tar bort alla kopplingar mellan dig, Browning Reed och bombningen.
Snart finns inga spår kvar.
Och agent Wells är i våra händer.
Leonard tror på allt jag ger honom.
När får vi se nåt av honom?
Mycket snart, tror jag.
Sen attacken mot Kapitolium
har referenser till Browning Reed raderats.
Om vi hittar den som raderade filerna...
Hittar vi förrädaren.
Seth, hur är det?
Ursäkta. Jag förstår inte. Jag brukar inte bli flygsjuk.
Och din första gång på Air Force One också.
Titta här, Seth.
Den kan du också skicka till din mamma.
Dags att samla oss.
Vi måste snacka med pressen innan vi landar.
Ja.
- Stör jag? - Nej, kom in.
Jag tror att pressen av hans första internationella toppmöte
blev lite för mycket för din pressekreterare.
Och jag undrade hur det gick för dig.
Bara bra. Mår Seth bra?
Jadå, bara lite nervös.
Han kommer över det när han inser att ett toppmöte med NATO liknar
ett lite större kabinettsmöte på flera språk.
Måtte det bli så enkelt.
Kommer de att anse mig övermodig som kommer med ett initiativ?
Fasen heller. Du är ju USA:s president.
Visst ja.
- Jag är ju inte den förhandlare du... - Nedvärdera inte dig själv.
Vi må ha olika stil, Tom,
men jag tror att det gör oss till ett bra team.
En professor och en politiker.
Du ger dem fakta och jag sätter press på dem.
Gärna för mig.
Jag vet hur viktigt det här är för dig.
Ja.
Ja, vapenkontroll skulle ha blivit en prioritet under min andra ämbetsperiod.
Nu är det vår prioritet.
Jag struntar i hur mycket övertid det krävs.
Leta överallt,
och när ni har gjort det, leta igen.
- Fortfarande noll? - Just det.
Vi söker över hela landet.
- Hon kan ta vara på sig. - Ja.
Hur går Browning Reed-utredningen?
Chuck Russink ska bistå oss.
Russink? Skojar du? Han lever i sin egen värld.
Hannah litar på honom.
Vi får väl ta till allt vi har.
Jag tänkte betala.
Nej, jag betalar. Var är servitören?
- Ursäkta mig ett ögonblick. - Visst.
Hej där.
Hej, hur mår du? Kul att se dig.
Emily Rhodes, det här är min kusin Nadia Espinosa.
Angenämt.
Hej. Du jobbar åt kongressledamot Yoshida, va?
- Det stämmer. - Hur är det, då?
Toppen. Det är fint att få samarbeta med bra människor.
Säkert att ni två är släkt?
Det undrar jag jämt.
- Jag behöver en öl till. Och ni? - Inte för mig, tack.
Så presidenten är på väg till Toronto.
Jag har Vita huset för mig själv.
Det är hans första NATO-möte, första ämbetsresan utomlands.
Han är populär. Han har medvind. Och du också.
Jag medger att det känns skönt.
Och du? Följer du med Hookstraten?
Nej. Hon erbjöd mig, men jag vill inte jobba i utbildningsdepartementet.
Inte snabbaste vägen till befordran.
Efter västra flygeln känns allt som ett steg nedåt.
Bara så du vet, jag var inte mot Hookstraten som vicepresident.
Det hade varit fint att jobba tillsammans igen.
Ja. Men det här är Washington. Allt kan hända.
Och gör det oftast.
Ja.
- Jag ska återvända. - Tack för att du kom och pratade.
Vi deltar i den stora mottagningen i 30 minuter,
ler mot kamerorna,
och sen går vi till en svit jag har ordnat
för utvalda medlemmar i kärnplaneringsgruppen.
Då hinner vi börja lobba lite före stormötet.
- Smart. - Det är inte min första rodeo...
Huvudmålet är den franska premiärministern Justine Massett.
Väldigt klipsk, och lika chauvinistisk som Jeanne d'Arc.
- Hon kan bli svår att hantera. - Varför?
Fransmännen ville att vi skulle ta upp nedrustning.
Ja. Enskilt.
Inför NATO vill fransmännen att vi tar upp frågan,
så att de kan kritisera och även hoppa av om de vill.
Det är ett spel. Stick inte ut hakan om du inte är tvungen.
Sen har vi Jonas Grottke.
Nyligen omvald som tysk förbundskansler.
Han är ordförande för NATO:s kärnplaneringsgrupp.
Stark allierad. Av honom får du stöd.
Bra. En sak mindre att oroa sig för.
Den jag inte känner är Aruna Mahajan.
Den första indisk-brittiska premiärministern i landets historia.
Väldigt självständig, men lyckades skapa en koalition
och detta under väldigt turbulenta omständigheter.
Alltid nåt vi har gemensamt.
- Sant. - Det funkar för mig.
Ursäkta?
Tack.
Hallå.
SOS, SOS. Det här är FBI-agent Hannah Wells.
Hannah Wells. SOS. Det här är FBI-agent Hannah Wells.
Hannah Wells, det är är kustbevakningsstation 142, Indian River.
Kustbevakningsstation 142 anropar skeppet Hannah Wells.
Det här är FBI-agent Hannah Wells. SOS...
Först vill jag tacka er alla för att ni kommit hit.
Utöver morgondagens vanliga schema kommer USA att presentera ett initiativ
för att reducera NATO:s kärnvapenarsenal.
Jag vill vara tydlig.
Det här handlar om nedrustning,
inte en förändrad doktrin.
Och den är helt avhängig av
att Ryska federationen minskar sin strategiska kärnvapenarsenal
i motsvarande grad som NATO.
Det har den ryske presidenten lovat mig att han är redo att göra.
- Tror du honom, Cornelius? - Ja.
Baserat på vad?
Att jag haft med honom att göra i 20 år och vet om han ljuger.
Och det faktum att det ligger i båda sidors intresse
att vara överens om allt som gör vår värld tryggare och mer stabil.
Trots nyliga störningar av världsordningen
vore det fel att hemfalla åt isolationism eller populism.
Nu är det dags att visa
att globalt samarbete både kan och ska leda oss till en säkrare framtid.
Plus att vår lagring av kärnvapenarsenalerna är oerhört dyr.
Det här är intressant, herr president,
men Polen och Slovakien har inga egna kärnvapen.
Vi förlitar oss på USA:s kärnvapenparaply.
Vad kan ni erbjuda för garanti
att vår fred och säkerhet ändå kommer att beskyddas?
Det närmaste en garanti jag kan erbjuda är mitt ord.
Inte som Tom Kirkman, utan som president för USA,
er trognaste allierade.
Du kan tro honom, Josef.
Det kan vi allihop.
Jag hoppas förstås på ert stöd vid morgondagens toppmöte. Tack.
Frankrike ser fram emot ert förslag.
Det uppskattar jag, madame.
Det här får man aldrig se som turist.
Tillgång till agent Wells kontor är väldigt begränsad.
Var är Hannah?
Ute på uppdrag.
Kan vi återskapa de raderade Browning Reed-filerna?
Inte utan en tidsmaskin.
Nån har kört ett effektivt raderingsprogram.
Det är ett värstingprogram. Det tog bort allt från Vita husets servrar.
- Så vi har noll. - Det sa jag inte.
Eftersom det var så många filer
har den som sopat igen spåren
raderat filerna i små poster de senaste månaderna.
Bara fem återstående filer är kopplade till Browning Reed.
Gör kopior och skriv ut dem.
Titta här.
Ett digitalt fingeravtryck av personen som raderade filerna.
De brukar vara unika, och om jag är skicklig, vilket jag anser mig vara,
kan jag plantera ett spårprogram i de återstående filerna.
Om förrädaren försöker radera nån av dem, kan vi spåra användaren till en IP-adress.
Just det.
Hur lång tid behöver du?
- Några timmar. - Du får en timme.
De där filerna är vår enda ledtråd. När de är borta har vi noll.
Ingen press, va?
Tack. Ja, tack så mycket.
Vårt förslag är punkt tre på dagordningen. Vi närmar oss.
- Ingen media, va? - Nix.
Bara du och 27 andra ledare för den fria världen.
Slappna av, Tom.
Vi försöker bara påbörja ett samtal som borde ha hållits för länge sen.
Kom in.
Seth.
Hallå. Ursäkta att jag stör, men ni bör se det här genast.
AL-SAKAR INTE BAKOM KAPITOLIUM-BOMBNINGEN
Varför sa de inget först?
Det gjorde de. Abe frågade om al-Sakar för några dagar sen.
Visst ja.
Vi sa inget, och trodde att det var allt. Han publicerade ändå.
Var ska vi göra?
Det här är rena nonsens.
Vi håller på och funderar. Jag ringer sen.
Abe Leonard var en bra reporter tills han började slarva med källorna.
Det blir enkelt att kontra.
Säg att det bara är en massa lögner.
Nej. Vår hållning är att det är fria spekulationer,
men vi ska undersöka alla påståenden.
Varför inte dementera det om det är lögn?
Seth har rätt. Att vara defensiv ökar misstänksamheten.
Folk tror att vi fångade terroristen som låg bakom bombningen.
Enligt artikeln var det fel man.
Om vi inte försvarar oss beslutsamt, kommer förtroendet att sjunka.
Säg att vi har förtroende för vår underrättelsetjänst och vår militär.
Det räcker nog inte långt...
Skriv ner det och låt mig se det.
Ska bli.
Vad i helsike nu?
Jag måste hantera det så.
Inser du att artikeln undergräver din trovärdighet?
Dina 100 dagar, allt vi vill uträtta här,
går till spillo om vi inte agerar beslutsamt nu.
- Jag kan inte. - Varför inte?
För att det är sant.
Ofattbart.
Konspiration på hemmaplan, en möjlig förrädare i Vita huset?
Ja.
Varför sa du inget?
Det var en säkerhetsfråga. Emily och Seth vet inte.
Jag är din utrikesminister, för Guds skull.
Jag är närmast dig i rang.
- Litar du inte på mig? - Det handlar inte om det.
Det gör det visst. Jag gjorde comeback för din skull.
Jag satte mitt eftermäle på spel. Är det här tacken?
- Jag ansåg mig göra rätt. - Det var fel.
Nu står mitt rykte på spel tillsammans med ditt.
Jag borde ha berättat.
Det var årets underdrift.
Jag har sett dåligt omdöme från dig, men det här tar priset.
Förlåt att jag förolämpade dig. Det var det sista jag ville.
Men presidenten är skyldig
att skydda hemligstämplad information om pågående utredningar.
Det handlar inte om att lura det amerikanska folket
utan om att beskydda dem, och det borde du veta.
Jag begick ett misstag, och jag beklagar det.
Men just nu behöver jag ditt råd. Vad har jag för alternativ?
Du har inga.
Det är problemet.
Du kan inte dementera artikeln utan att begå mened.
Att bekräfta den är att medge att du inte vet vem som låg bakom,
vilket skulle skapa panik i landet.
- Seth måste köpa tid åt oss. - Men hur mycket tid?
Vargarna ylar utanför.
Jag tror att vi är nära svaret.
Gör du verkligen det?
Din huvudutredare är försvunnen, möjligen död.
Mannen som försökte döda dig är vid liv
och mullvaden i Vita huset förblir okänd.
Du sätter hela potten på väldigt svaga kort.
Det var de kort jag fick.
Okej.
Vi sätter allt på ett kort.
Moss här.
Givetvis. Vi kommer direkt.
Våra allierade ber oss att komma ner.
De vill ha en förklaring på artikeln.
Med oss har vi Pulitzerprisvinnande journalisten Abe Leonard,
vars artikel i dagens New York Standard reser frågor
om vem som utförde attacken mot Kapitolium.
- Välkommen. - Tack. Roligt att vara med.
Vi börjar med rubriken. Sprängde inte al-Sakar Kapitolium?
Nej. De har varken pengar eller folk till det.
Deras ledare, Majid Nassar, fick betalt för att ta på sig dådet.
Av vem?
Nestor Lozano, mannen som försökte döda president Kirkman.
Men regeringen gav sig efter Majid Nassar
och grep honom i en SEAL-operation där befälhavaren dödades.
Jag tror att de var vilseförda.
Av vem?
Ogrundade underrättelser.
De gick på Lozanos fint.
Men vem skyddade han?
Whitaker.
Tittar du på Abe Leonard på tv?
Nej, men jag läste artikeln.
Det funkar perfekt.
Alla fokuserar på FBI och inte på oss.
Bra, men var fick han veta det där om Lozano?
Ingen aning. Det luskade han ut själv.
Han är farligt nära oss.
Nej, då. Han och alla andra tror att Lozano är död.
ATTACKEN MOT KAPITOLIUM: AL-SAKAR EJ ANSVARIGA
Leonard har tjänat sitt syfte.
Uppfattat.
Presidenten har förtroende för vår underrättelsetjänst och vår militär.
Sprängde al-Sakar Kapitolium?
Det är den officiella förklaringen.
- Kan det ändras? - Vi undersöker alla påståenden.
- Så ni vet inte? - Vi undersöker saken.
Ja.
Sí. Äntligen en fråga om NATO.
Tyvärr är min spanska dålig. Vill du upprepa frågan?
Berättar president Kirkman sanningen vid NATO-mötet?
Jag har besvarat det. Givetvis.
Om presidenten har förtroende för sin underrättelsetjänst,
varför undersöker han då påståendena?
Jag har försökt vara tydlig.
Ni vill ha svar, presidenten vill ha svar,
därför undersöker han påståendena.
Han gör snart ett uttalande.
Just nu är han fokuserad på det första NATO-mötet,
vilket jag gärna diskuterar.
Foerstel här.
Specialagent Foerstel, det här är överfurir Lucy Fernandez
vid kustbevakningen, Indian River, Delaware.
Vi mottog ett nödanrop från Hannah Wells inatt.
- Har ni hittat henne? - Inte precis, sir.
På grund av störningarna trodde vi att Hannah Wells var ett fartyg.
Vi körde samtalet genom ett digitalt filter
och insåg att hon sa "FBI-agent Hannah Wells".
Jag förstår inte. Har ni henne eller inte?
Svar nej. Vi skickade en helikopter och en patrullbåt till koordinaterna,
men det fanns ingen där.
Var står vi nu?
Vi utökar sökandet med hänsyn tagen till strömmarna,
men det kommer att ta tid.
Jag är där om en timme, och då vill jag ha bättre svar.
Peter MacLeish var som en bror för mig.
Om du dödar min familj...
...dödar jag din.
Jason.
God morgon.
Det har varit många spekulationer omkring en artikel
som publicerades i New York Standard.
Jag kan varken bekräfta eller dementera påståendena,
men i förtroende kan jag säga
att regeringen befinner sig mitt i en stor utredning
som är strängt sekretessbelagd.
Jag kan inte berätta mer av hänsyn till nationens säkerhet.
Herr president, var förvissad om vårt fortsatta stöd.
Tack, förbundskansler. Och nu, i en anda av samförstånd,
föreslår jag att vi går vidare till frågan om kärnnedrustning.
Beklagar, herr president, men Frankrike kan inte nöja sig.
Får jag påminna den nye amerikanske presidenten om
att när han påbörjade en insats för att fånga Majid Nassar i Algeriet,
lät vi honom använda franskt luftrum.
Även spanskt radar och italienskt flottunderstöd användes.
Nu måste vi alla inse att vi stödde er
under vad som kan visa sig vara falska förespeglingar.
Om al-Sakar inte utförde bombningen av Kapitolium, har vi rätt att få veta det.
Min regering måste tyvärr instämma.
Vi har lärt oss av misstagen i Irak.
Vi kan inte gå vidare utan att få veta sanningen.
Om mina värderade kollegor ursäktar,
nog har väl fransmännen och britterna konfidentiell information
som de håller hemlig av hänsyn till nationens säkerhet?
Självklart har vi våra hemligheter, utrikesminister Moss.
Men vi har också skäl att lita på varandra,
en lång historia av samarbete och erfarenhet.
Monsieur Kirkman saknar den historien.
Han blev president enbart för att hela regeringen blev utplånad.
Min poäng är...
...hur kan vi lita på nån som förefaller vara...
Vad heter det?
Jag tror att ordet ni söker efter är "klåpare".
Som tydligen missbrukade artikel 5 i NATO-fördraget
genom att be oss om hjälp med att fånga fel man.
Som jag sa tidigare, madame,
är jag förhindrad att säga mer om saken än jag redan har gjort.
Då föreslår Frankrike bordläggning av USA-initiativet
tills presidenten kan säga mer.
Det enda jag kan göra...
...är att vädja till er alla.
Låt inte mitt lands inrikesproblem omkullkasta våra globala mål.
Jag föreslår att kärnplaneringsgruppen åter tar upp initiativet i eftermiddag.
Kärnplaneringsgruppen möts efter morgonsessionen för att överlägga.
Tack.
Låt oss gå vidare på dagordningen till mindre kontroversiella frågor.
Spårprogrammet är på plats.
Om nån raderar de här filerna, kan vi spåra den jäveln.
Ett enkelt tack räcker.
Tack. Tack så mycket.
Tillbaka till arbetet. Det räcker. Tack.
Tack så mycket.
- Fick du inte mitt sms? - Jag var i färd med att göra oss berömda.
Kom in.
Abe Leonard, Alyssa Abboud.
Ska vi diskutera befordran?
Alyssa är från juridikavdelningen.
FBI vill prata med dig.
Förutsägbart. Men jag väntade mig det inte så snart.
Abe.
Jag försökte ringa upp dem.
De lät skugga mig för att skrämma mig.
Och nu vill de prata? Glöm det. Jag har inget att säga.
Vi vill att du gör det.
Ursäkta, vadå?
De tror att du är ett potentiellt vittne i utredningen.
- Jag avslöjar inte mina källor. - Det begär ingen heller.
- Vad begär ni då? - Gå dit och prata.
Se vad de vill.
- Varför? - De kan instämma dig om du vägrar.
Okej. Låt dem göra det.
Om du gör det frivilligt, köper det goodwill
för dig och tidningen.
Tidningen som gav dig tid, pengar och stöd för den här historien.
Och kanske få ett Pulitzerpris till på köpet.
Jag ber dig, Abe. New York-kontoret vill det här.
Det är viktigt för mig.
Okej.
Vi gör väl så, då.
Vi åker tillsammans. Om en timme.
Vad är det med henne?
Hon företräder journalister.
Du berättade aldrig om Air Force One.
Frågar du mig det en sån här dag?
- Jag vill veta hur det var. - Jag är galet upptagen just nu.
Alla är galet upptagna just nu.
Var det allt du hoppades på?
Vi kan säga att verkligheten inte levde upp till förväntningarna.
Jag hörde det.
Vadå? Har Moss berättat?
Han kanske skickade ett foto.
Vi är inte vänner längre.
USA: S KUSTBEVAKNING
Fernandez, agent Foerstel.
- Angenämt. - Statusrapport.
Vi har sökt av det här området. Hittills utan resultat.
Det är oacceptabelt.
Skeppet kopplade nog bort transpondern.
Dåligt väder, lågt molntak, det gör sökandet dubbelt så svårt.
- Lägg alla resurser ni har på det. - Det görs redan.
Men enligt min erfarenhet är det svårt att hitta ett skepp som inte vill bli hittat.
Jag bryr mig inte. Hitta det.
Kom in.
Det är utskriften av utkastet, minus USA-initiativet.
Inga konstigheter. Om det är okej, lämnar jag ut det.
- Det är bra. Skicka ut det. - Tack.
Seth.
Tack för vad du gjorde.
Att göra bort sig inför världspressen?
Ja.
Rätt hemskt, eller hur?
Ärligt talat var det en av mina mer färgstarka briefingar,
men ert jobb är svårare än mitt, särskilt nu.
Tack för att du säger det.
Och jag uppskattar att du inte ber om mer information.
Jag har känt er länge nog för att veta, att när ni fattar beslut har ni goda skäl.
Det räcker för mig.
- Om det bara räckte för pressen. - Ja.
Ursäkta. Det kan vara viktigt.
Seth Wright.
Tack.
Kärnplaneringsgruppen röstade.
De vägrar sätta tillbaka ert initiativ på agendan.
Då är det kört.
- Första damen är i telefon. - Tack.
- Jag beklagar, sir. - Nästa gång.
- Alex. - Hej.
- Är allt bra? - Vi mår bra.
Hur mår du?
Jag har mått bättre.
Jag beklagar. Det kan inte vara lätt.
Nej.
Jag har tänkt på dig hela dagen.
Du vet, artikeln...
Jag tror att jag förstår.
Förstår vad?
Att du utestängde mig på sjukhuset när FBI-agenten kom till dig.
Hur du reagerar varje gång Mike kommer in i rummet.
Varför du inte kan låta familjen återvända till Vita huset.
Det är sant, eller hur?
Nån annan sprängde Kapitolium, och ni vet inte vem det var.
Tom?
Det är så mycket jag ville berätta för dig,
så mycket jag fortfarande vill berätta.
Men du kan inte.
Jag har tänkt. För ett år sen
var mitt största bekymmer under veckan
om jag skulle hinna till Pennys fotbollsträning i tid.
Det var en hel livstid sen.
Ja.
Tom, hur kan jag hjälpa dig?
Tappa inte tron på mig.
Kom igen.
Jag är ju alltid på din sida, eller hur?
Uppfattat. Tack.
- Vi har nog hittat dem. - Var?
Baltimores hamn. De fick ett anrop från ett oväntat fraktfartyg
som ville lasta av. Positionen stämmer.
- När är det framme? - Om mindre än en timme. Slip 216.
Foerstel. Jag vill ha en specialstyrka till Baltimores hamn, slip 216.
Jag möter dem där.
Mr Leonard, tack för att ni kom.
Nöjet är mitt.
Ska vi börja?
Behöver jag svara på det?
- Du instämmer inte. - Det har jag inte sagt.
Du tror inte att det funkar.
Vad jag tror är oviktigt. Det är vad presidenten tror som gäller.
Jag stöder presidenten.
Premiärminister Massett gick med på att ge dig fem minuter, så...
...använd dem väl.
Vi ses om fem minuter.
Tack.
Tack för att ni träffar mig.
Ni förstår varför vi tog bort initiativet från agendan.
Jag håller inte med er, men ja, jag förstår.
- Jag måste förtjäna er tilltro. - Inte bara min, hela NATO:s.
Okej, men jag vill börja med Frankrike.
Vi började drömmen om nedrustning tillsammans,
och jag behöver er för att fullborda den.
Och hur har ni tänkt bära er åt?
Genom att bevisa att USA är uppriktiga i sin önskan att minska kärnvapenhotet.
Mitt land har 200 missiler i bunkrar över hela Europa.
Ryssland har dubbelt så många.
Den gamla dogmen om vissheten om ömsesidig förgörelse
kontra andraslagsförmåga måste allvarligt omprövas,
särskilt med tanke på hotet om att kontrollsystemet hackas.
- En skrämmande tanke. - Ja, verkligen.
Ju fler vapen i omlopp, desto större risk att nåt går på tok.
För mig är saken mycket enkel.
Vad för slags värld vill vi efterlämna åt våra barn?
Ni är en drömmare, sir.
Ja, det är jag.
Det ber jag inte om ursäkt för.
Jag bad utrikesminister Moss att påbörja förhandlingar med Ryssland,
i förhoppningen att ni skulle följa vårt exempel.
Madame, jag hoppas att ni slår följe med oss.
Jag tror att dit Frankrike går, följer NATO efter.
Jag hoppas att vi kan diskutera det här mer i detalj vid nästa toppmöte.
Jag önskar inget hellre.
RADERA FIL
FLAGGADE FILER RADERADE
- Det är Ritter. - Vi har den jäveln.
Var är han?
VITA HUSET - VÄSTRA FLYGELN
Västra flygeln.
Han rör sig framåt. Gå rakt framåt och ta höger.
- Hur mycket längre? - Vänster i slutet av korridoren.
Nej, ta höger.
- Nej, vänta. - Vart ska jag gå, Chuck?
- Nej, nej. Kom igen. - Vad hände?
Förrädaren...
...klonade sitt digitala fingeravtryck.
STATUS: SYSTEMFEL
- Hej. - Hej.
Stackars kille.
Knappast den resa han förväntade sig.
Det gäller för oss alla.
Det är sant.
- Tack. - För vad?
För att du stödde mig.
Du gav mig inte mycket val.
Om du faller, faller jag med dig.
- Jag menar allvar. - Det gör jag också.
Du gör mig galen, Tom.
Ibland är du så jäkla akademisk att jag vill daska till dig i huvudet.
Men ta mig tusan om jag inte ser nåt särskilt i dig.
Nånting som kan... Tja, du kan bli en stor man,
om du inte trampar i klaveret.
Tack, tror jag.
Men än är inte faran över, inte på långa vägar.
Du bevarade en viss trovärdighet hos NATO för ögonblicket,
men vi har en ny eldstorm som väntar när vi landar.
Jag vet.
Är du redo för den?
Det måste jag vara.
President Kirkman återvänder idag
till ett annorlunda politiskt landskap än det han lämnade igår.
Abe Leonards avslöjande
att al-Sakar inte var ansvariga för Kapitolium-bombningen,
har sänt chockvågor genom Washington.
Det kom olägligt för presidenten på hans första internationella resa.
Många kallar det den värsta dagen under Kirkmans korta tid som president.
- Stå still! - FBI. Händerna över huvudet!
Se upp.
FBI, händerna över huvudet!
Händerna över huvudet!
Skeppet säkrat.
Öppna och genomsök varenda container.
- Wells finns ombord. Hitta henne. - Ja, sir.
Tomt.
Alla tomma, sir.
Den här, då?
- Den är igensvetsad. - Spräng upp den då.
Jag tar den övre.
- Det här blir bra. - Ja, vi är klara.
Vi är klara.
Tänt vare här.
Öppna.
J. EDGAR HOOVER FBI-BYGGNADEN
Ner på golvet.
Händerna bakom huvudet. Ner på knä.