Anterior în Feţele Gilmore:
- Eşti o femeie uimitoare. - Mersi că ai observat.
Ce se întâmplă între voi doi, mai exact ?
- Suntem prieteni, doar atât. - Sunteţi idioţi, amândoi.
Trebuie să ajung în staţia de autobuz. Dean mă aşteaptă acolo.
Încerc să vorbesc cu tine despre asta.
Te furişezi prin spatele meu şi cumperi căpşunile altcuiva.
Aveam nevoie de căpşuni.
Devin geloasă câteodată.
Adică, tu pari să ai o viaţă frumoasă...
şi eu nu mă prea potrivesc acolo.
Lane, îmi pare aşa de rău.
Am fost o prietenă rea în ultimul timp.
- Un fund de dovlecel ? - E doar un nume temporar.
Vrei ca eu să servesc clienţilor mei o legumă modoficata genetic...
numită după un fund ?
Acum că te-ai aranjat cu Dean, crezi că poţi să-l întrebi despre Tod ?
Bineînţeles.
Când ai devenit expertă în relaţii ?
Nu ai mai fost într-o relaţie de ani de zile.
Wow.
Nici măcar nu o să te taxez pentru astea.
Prefer să mă înfometez decât să ştiu că mâncarea mea a fost plătită...
de aşteptările coborâte ale publicului american.
- Jackson ? - Ce-i ?
Vrei să ieşi la o cină, cândva, cu mine ?
Bine.
Mamă !
Wow. Ai devenit o maniacă a Cd-urilor
Au avut o selecţie nemaipomenită azi.
The Best of Blondie, Kraftwerk, Young Marble Giants...
Yoko Ono. Chiar aşa ?
O artistă neînţeleasă. Beatles-ii s-ar fi despărţit oricum.
Ai mai împărtăşit teoria asta cu cineva până acum ?
Eu o ştiu, Yoko o ştie, Sean o ştie. Julian e în faza de negare, dar ce poţi să faci ?
Trebuie să ascult pe oricine s-ar numi Claudine Longet.
- Rory. - Da, Lane ?
Trebuie să-ţi cer o favoare.
- Îl ştii pe Dean ? - Prietenul meu ?
- Da, îl ştiu. - Bine.
Îţi aduci aminte că îţi povesteam despre prietenul lui, Tod ?
- E cool. - Bine.
- Foarte cool. - Bine din nou.
- Foarte, foarte cool. - Bine, încă se menţine.
Atât de cool încât mă aduce la întrebarea următoare.
- Eu învăţ aici. - Ştiu.
Am, cam, 6.000 de pagini de studii de caz să memorez...
şi un test important despre fenomenul Wal-Mart, care este vineri.
Pentru că am o viaţă şi un servici la care să mă concentrez, pe lângă scoala de afaceri...
sunt în urmă şi probail o să pic testul.
Apoi ţânţarul ăla enervant de 18 ani care stă lângă mine, va lua încă un 10...
şi o să facă faţă aia de 'eu sunt destept', 'tu eşti prost' toată săptămâna...
şi eu voi fi foarte supărată şi probabil o să plâng.
- Muzica e prea tare. - Da.
- Am înţeles. - Mulţumesc.
Mă întrebam dacă poţi vorbi cu Dean să vorbească cu Tod despre mine.
Cred.
Şi apoi, poate, să-i spui lui Dean să-l invite în oraş.
Pentru mine.
Bine, pentru că nu cred că Dean ar vrea să iasă în oraş cu Tod.
Le-ar strica prietenia.
Mă gândeam că întâlnirea asta s-ar putea întâmpla week-end-ul ăsta.
De preferat duminică. După biserică.
- Dar nu menţiona de biserică. - Stai o secundă
Decât dacă este interesat de biserică.
Acum e prea linişte.
- O să-i dau drumul. - Mulţumesc.
Deci, ce părere ai ?
- Cine naiba e asta, totuşi ? - Claudine Longet.
- Ţipă care a împuşcat skiorul ? - Sigur, de ce nu ?
Femeia renaşterii.
- Vrei ca eu să te cuplez cu Tod ? - Da.
Mă gândeam că tu şi Dean aţi putea veni cu noi, nu e aşa mare lucru.
Nu vrei să o faci.
- Nu. L... - E în regulă, înţeleg. Nu-i mare lucru.
Grandaddy, album nou, folosit. Îmi place chilipirul.
- Chiar nu-l ştiu pe tipul ăsta, Tod. - Îl ştiu eu.
- L-ai văzut de două ori. - Dar a treia oară e încântător.
- De unde ştii că e potrivit pentru tine ? - Ştiu.
Îţi spun, vorbim de sufletul pereche aici.
Ultima dată când ţi-ai întâlnit sufletul pereche...
ţi-ai trecut degetele prin părul lui şi ai ajuns să te ascunzi la mine acasă.
Încă mai am cheia mea. Am făcut o greşeală cu Rich Bloomenfeld.
Toată lumea are dreptul la o greşeală.
- Dar Tod e diferit. - Este ?
În primul rând îl cheamă Tod. Nume diferit, persoană diferită.
Bine, deci...
totuşi, cât de importantă este şcoala asta de afaceri ?
Şi ce dacă nu-mi conduc propriul meu han ? Îmi place slujba mea, casa mea şi viaţa mea.
Şi nu vreau să fiu unul dintre acei oameni...
care nu sunt fericiţi cu ceea ce au, ştii tu.
Adică, unii oameni nu au mâini sau picioare.
Eu am mâini şi picioare.
Ce pot să-mi doresc mai mult decât mâini şi picoare.
Aş putea merge la toate cursurile din lume, dar nu îmi pot da ceea ce am deja.
- Mâini şi picoare ? - Da
- Sună complet nebunesc ce zic ? - Da, cam aşa.
- Wal-Mart e plictisitor. - Învaţă.
- Deci ? - Deci ?
- Rory. - Bine.
- Pe bune ? - Da, Yoko.
Şi, ce mai faceţi ?
Da, Michel ?
Îmi cer scuze pentru orice neplăcere...
Aş putea să-ţi provoc la următoare ta slujbă.
Dar cea curentă se confruntă cu o problemă.
Încă o dată spun, 'Da Michel ?'
Eşti sigură că nu vrei să te aştept.
Nu, Michel.
Pentru că studiul tiparelor alimentare ale consumului mediu de Taco Bell...
este o lecţie vitală că... Ce doreşti ?
- Suntem suprarezervati. - Cum adică suntem suprarezervati ?
Sunt mai mulţi oameni aici decât camere în care să-i cazăm.
Nu înţeleg asta.
Nu pot să-ţi descriu mai simplu decât am făcut-o deja.
De unde au venit Rucker-ii ?
Judecând după hainele lor...
un oraş unde cizmele pescăreşti, înalte, de cauciuc şi scuipătoarele...
ar fi considerate încălţăminte uzuală.
Pune-i în apartamentul Jefferson în seara asta.
Mută-i în camera pe care au închiriat-o mâine.
Oferă-le cina din parte casei pentru neplăcerile produse.
Foarte bine.
Dacă ai nevoie de mine, merg să mai aduc nişte cafea.
O să încerc să mă descurc cât eşti plecată. Chiar dacă, Dumnezeu ştie, n-o să fie uşor.
- Cafea ? - Da.
Excelent.
- Meringue. - Da.
M-am gândit să fac o schimbare de aluat Alaska pentru deşert.
- Ce fel de schimbare. - Nu m-am gândit încă la asta.
- Ai putea să le faci în formă de Alaska. - Interesant.
Sau ai putea să faci mici forme de Alaska şi Hawaii.
- Pentru că s-au alăturat Uniunii ultimele. - Exact.
- Jackson. - Sookie, bună.
- Bună. - Bună.
- Ţi-am adus... - Excelent. Pune-le aici.
Da. Bine.
- E bine aici ? - E perfect.
E perfect. Îmi plac cum stau acolo.
- Arată bine acolo, nu-i aşa ? - Da, aşa e.
- Bine. Ar trebui să... - Dovlecel.
- Ce ? - Îmi trebuie câţiva.
- Dovlecel ? - Formă.
- Bine, mâine. - La aceeaşi oră ?
- Dacă e bine pentru tine - E perfect.
Bine. Atunci ne vedem mâine cu formă.
Bine.
Da.
Bun, cine a intrat peste cine dezbrăcat ?
O, Doamne, e groaznic. Vine înăuntru şi...
Ce se întâmplă între voi doi ?
L-am întrebat dacă ar vrea să mergem la cină cândva.
- Ştiu, acum câteva săptămâni. - A spus da.
Ceea ce este bine.
Dar pentru că nu a fost un plan concret sau o dată ataşată...
acum invitaţia e afară pe undeva plutind în univers.
- Fă un plan concret. - Nu pot.
- De ce ? - Dacă spune că nu ?
Deja a spus da.
Dă la modul amorf, teoretic...
hai să ieşim cândva şi să facem ceva nu prea concret.
Dar, cină şi un film, e concret, e real. Ar putea spune nu.
- Mă îndoiesc de asta. - De ce nu m-a întrebat ?
Poate se gândeşte că te-ai răzgândit de când ai întrebat.
- De ce ar crede asta ? - Pentru că nu ai mai adus aminte de asta.
- Dar am spus o dată. E rândul lui. - Bine. Să zicem că e rândul lui.
Poţi să pierzi timp stând pe aici, aşteptând ca el să realizeze asta...
sau poţi să alergi cu lupii şi să faci să fie rândul tău din nou.
- Nu vreau să fie rândul meu din nou. - Vrei să laşi oportunitatea asta să treacă ?
- Vreau să fiu fata. - Eşti fată.
De aceea avem conversaţia asta confuză.
- Crezi că ar trebui să-l invit în oraş ? - Pe duminică.
- De ce duminică ? - E ziua ta liberă.
- Bine. - Acum.
- Ce ? - Fă-o acum înainte să-ţi pierzi curajul.
- Nu a ajuns la birou încă. - Are telefon mobil ?
- Da. - Ştii, oamenii le cumpăra exact pentru motivul ăsta.
Să îi poţi contacta oricând vrei tu.
Credeam că telefoanele le cumpăra dacă li se strică maşina noaptea...
şi trebuie să sune pe cineva pentru ajutor şi mai sunt criminali psihopaţi...
Sună-l, Sookie.
Sună-l.
- Îi ştie numărul pe de rost. - E furnizorul meu.
O scuză foarte convenabilă.
Jackson, sunt Sookie.
Mă întrebam dacă poţi să mă suni înapoi când ai ocazia.
Mai degrabă mai devreme decât mai târziu.
Nu e o urgenţă, aşa că nu te panica.
Morcovii încă arată bine. Se pare că e păcat să-i mâncăm...
sau am putea să-i punem într-o vază...
- Închide. - Sună-mă. Pa.
A răspuns mesageria vocală.
Bun. Îţi dă timp să pregăteşti ce va trebui să-i spui...
poate să ai sugestii pregătite de locuri unde să mergeţi.
- Timpul de prgatit întâlnirea. - Da.
Da, bine. Mă pricep la asta. Sunt bună la pregătiri.
- Lingura. - Exact.
- E ceva scris acolo despre mine ? - Nu ştiu.
Numele tău nu e cumva Litiu, nu-i aşa ?
Nu ar trebui să fi la şcoală ?
Am avut jumătate de program azi. Şedinţa cu profesorii.
Şi m-am gândit să vin să te surprind.
- Ştii cât de mult urăsc surprizele. - Da, îmi pare foarte rău.
- Asta e pentru că m-ai surprins. - Mi-am învăţat lecţia.
Trebuie să-ţi vorbesc despre ceva.
Şi eu trebuie să-ţi spun ceva. Vino aici.
- Gata, opreşte-te. - Scuză-mă.
- Nu, stai. - De ce ?
Pentru că trebuie să-ţi spun ceva neapărat.
Bine.
- E despre Tod. - Ce-i cu el ?
- Ce părere ai despre el ? - E prietenul meu.
- Ştiu. - Asta ar însemna o impresie pozitivă.
Exact. Da, bun.
- Da. Pot să te sărut acum ? - Nu am terminat încă.
- Bine, continuă. - O ştii pe Lane.
- Da, o ştiu. - Ea îl place pe Tod.
Bine.
Şi cred că ei s-ar potrivi.
- Nici măcar nu-l cunoşti pe Tod. - Nu, dar tu îl ştii.
- Şi îl placi, aşa ai spus. - Aşa am spus.
Bine atunci. Vezi, asta e.
Chiar aş vrea să te sărut acum.
- Da, şi eu. - Bun, suntem de acord.
Cred că ar trebui să-i cuplăm.
- Tod şi Lane ? - Da.
Am putea merge toţi la un film sau undeva.
Duminică.
Ar fi foarte casual. Nu e mare lucru.
- Trebuie să... - Ce ?
Nu sunt sigur că îi văd împreună.
- Nu crezi că Tod o va place pe Lane. - Nu sunt sigur.
- Lane e de treabă. - Ştiu.
- E prietena mea cea mai bună. - Ştiu asta.
- Tod ar fi un norocos dacă ar avea-o. - N-am vrut să zic...
Nu pot să cred că te gândeşti că nu e îndeajuns de bună sau de frumoasă.
Nu am spus nimic de faptul că n-ar fi îndeajuns de frumoasă.
Nu sunt sigur da o va place pentru că nu ştiu ce fel de fete îi plac.
Dar dacă vrei să fac asta o să vorbesc cu el.
- O să vorbeşti ? - Da.
- Şi o să-i spui de Duminică. - O să îi spun de Duminică.
- Mulţumesc. - Cu plăcere.
Deci, asta a fost tot ?
- Da, asta a fost tot. - Atunci putem să...
Ne sărutăm. Da să-i dăm drumul.
- Mă dau bătută. - Asta e spiritul.
Nu-mi amintesc nimic din prostiile astea.
Nu toată lumea e făcută să fie propriul său şef.
Poate semeni mai mult cu o albină lucrătoare.
Un discipol, o persoană care taie bilete...
sau omul de la concert cu băţul portocaliu strălucitor...
care te dirijează unde să parchezi.
- Mă tachinezi, nu-i aşa ? - Nu.
Serios că nu am încredere în aptitudinile tale.
A sunat !
- Şi ? - Am făcut ce mi-ai zis.
L-am întrebat dacă vrea să iasă la cină...
la Chez Fleur duminică. - Chez Fleur ? Foarte frumos.
- Mulţumesc. Şi a spus că ar fi încântat. - Foarte bine.
A spus că i-ar face plăcere, dar vărul lui este în oraş...
şi stă cu el o săptămână.
Atunci reprogramează săptămâna viitoare.
Da. Vezi.. Ar fi fost o soluţie mai bună...
dacă m-aş fi gândit la ea cât am fost la telefon.
- În loc de asta am venit cu altă soluţie. - Care este ?
Să mergem la o întâlnire dublă cu vărul lui, Rune şi cu tine.
Ce ?
Bine, nu-i la fel de bună ca soluţia ta, sunt de acord...
dar părea destul de bună la momentul acela...
deşi nu stăteam aici să te văd cum faci faţă asta.
- Sookie, nuu, urăsc întâlnirile aranjate. - Ştiu, dar asta nu e o întâlnire aranjată.
Tu doar îi ţii companie vărului său cât timp eu am o întâlnire cu Jackson.
O, Doamne.
- Te rog ? Voi fi prietena ta ce a mai bună. - Chiar eşti prietena mea ce mai bună.
- Şi tu eşti a mea. - Ştiu că sunt.
Deci, pentru ce sunt prietenele bune ?
- Bine. - Da ?
- Da, o să merg.
Mulţumesc. Nu vei regreta asta.
- Alege o altă frază. - Nu va trebui să plăteşti.
Mult mai bine.
Taci din gură.
- Rory. - Ce-i ?
- Diva Glam. - Am înţeles.
Adu-o. Stai nemişcată.
- Nu pune prea mult. - Nu, îndeajuns să spui, 'Buna, marinare.'
Stomacul meu nu se simte prea bine. Cred că am gripă.
- Cred că eşti emoţionată. - Uite.
- Mulţumesc. - Am nevoie de clipsuri de păr sclipitoare.
Le găsesc imediat.
- Arăţi drăguţ. - Chiar arăt ? Mersi.
- Ar trebui să amân. - Să-ţi facem buzele mai întâi.
Dacă mă fac de râs ?
- Mergând la o întâlnire ? - Cu furnizorul meu.
Îţi place de el.
Dar dacă seara asta va fi un dezastru şi nu îmi va mai vinde de acum încolo.
- Of, dumnezeule, ai dreptate. - Da, vezi ?
De vreme ce toată producţia din lume e în posesia lui...
şi toate produsele cultivate în viitor vor fi în posesia lui...
nu vom mai putea aduce nici un produs şi clienţii noştri vegetarieni vor muri.
- Sune speriată. - Ştiu.
- Îl plac. - Şi el te place pe tine.
De unde ştii că nu e doar politicos.
Nu, vorbesc serios. E ca şi cum l-am prins la colţ. Se simte încolţit.
- A fost nevoit să zică da. - Nu a fost nevoit să spună da.
Dumnezeule ! Tehnic sunt angajatorul lui.
Sunt. Eu îi cumpăr marfă. Mijlocul lui de a trăi depinde de mine.
- Sunt o hărţuitoare sexuală. - Atunci ai nevoie de nişte gene false.
Nu e amuzant. Acum sunt disperată, singură şi infractoare.
Opreşte-te din vorbit.
- Dar... - Nu.
Ţi-ai epuizat toate drepturile de a vorbi prin faptul că eşti paranoică.
Stai jos şi ascultă.
Seara asta e un lucru bun.
Fie că descoperi că eşti îndrăgostită nebuneşte...
fie că nu sunteţi făcuţi unul pentru celălalt, e tot un lucru bun.
O să fiu chiar acolo.
Şi, am făcut o treabă extraordinară cu faţa ta, sau nu ?
Mă întorc imediat.
Sigur nu te superi ?
- Ce e al meu e şi al tău. - Îţi sunt datoare pe viaţă.
Bine de ştiut.
Care crezi că îi va plăcea mai mult lui Tod.
- Nu îl cunosc pe Tod. - Cred că cea cu strasuri.
Cea cu strasuri să fie.
Ce i-ai spus mamei tale ?
I-am spus că o să petrec seară aici cu voi.
Şi dacă sună ?
Am menţionat că s-ar putea să închiriem nişte filme sau să ieşim în oraş să mâncăm...
ceea ce ar explica o eventuală absenta. - Foarte amănunţit.
Cu mama mea, nu laşi nimic în voia sorţii.
În special când este implicat un non-corean...
care, din câte ştiu, nu are ambiţii medicale.
- Clame cu sclipici. - Mulţumesc.
Îmi plac starsurile.
Iar pentru un dram de farmec.
- Ce o să-i spui lui Lorelai ? - Nu ştiu.
Nu i-ar spune mamei mele, nu-i aşa ?
Nu cred că s-ar simţi bine să mintă o altă mamă.
E vorba despre un cod ciudat la ea.
- Atunci nu îi spunem ? - Nu agreez nici varianta asta.
Nu. Îi spunem că ne întâlnim cu Dean pentru un film...
şi apoi mergem la film...
şi apoi cineva, care întâmplător e prietenul lui Dean...
întâmplător se afla acolo pentru acelaşi film.
Deci ne-am dat seama că ar fi complet nepoliticos din partea noastră...
să nu invităm acea persoană să stea cu noi la film.
Eu spun la naiba cu guvernatorul. Candidezi direct pentru preşedenţie.
Nu e aşa de rău.
Hai să nu ne gândim la asta, bine ?
- Apreciez asta. - Ştiu.
Cum arăt ?
- Arăţi prea bine pentru el. - Ceea ce şi vroiam.
- Plecăm. - Unde ?
- Mergem la un film cu Dean. - Nimic murdar, violent sau francez vă rog.
O să vă întoarceţi târziu ?
Există un pic de îndoială cu privire la faptul dacă o să ieşim sau nu din casă diseară.
Sookie, te rog !
Bine, sunt aici.
Sunt jos.
- Unde îţi este paltonul ? - E sus.
- Nu o să ai nevoie de el ? - S-a agăţat de o chestie...
şi când l-am răsucit ca să-l slăbesc, sufocarea a început.
Sunt liberă acum.
- O să îţi aduc ceva de îmbrăcat. - Aş aprecia asta.
- Pa. - Pa, pisicuţelor.
Asta e frumoasă.
Se încadrează în temă serii.
- Asta e un lucru drăguţ pe care îl faci pentru mine. - Oricând.
Ultimă privire.
Rapund eu.
- Bună. - Bună, Lorelai. Scuze că am întârziat.
Nici o problemă. E mai mult timp de aranjat pentru doamne.
- Bună, Jackson. - Sookie.
- Bună. - Bună.
Nu vreţi să intraţi un minut ?
Desigur.
Lorelai, el este vărul meu, Rune. Rune, ea e Lorelai.
Bună. Îmi pare bine să te cunosc.
- Poţi să-ţi vorbesc o clipă. - Care-i problema ?
Am nevoie de un minut singuri. Te rog ?
Scuzaţi-ne.
- Ce faci ? - Aia e Lorelai.
Da.
- Ai văzut cât de înaltă este ? - Nu, chiar nu am observat.
Cum nu ai putut observa ? E ca un jucător de baschet.
Rune, e o doamnă foarte cumsecade.
Nu aş putea ieşi cu cineva aşa de înalt.
Dumnezeule, nu-mi vine să cred că m-ai cuplat cu aia.
Doamna bărboasă a fost ocupată în seara asta sau cum ?
Doar o seară, o mică cina.
Când a venit la uşă, nu am realizat...
că ea e cea cu care va trebui să-mi petrec seara.
Am crezut că era menajera ei din Germania de Est sau ceva de genu.
- Eşti ridicol. Nu e aşa înaltă. - E îndeajuns de înaltă.
Poţi să vorbeşti mai încet ? O să te audă.
Cu urechile alea mari, cred şi eu.
Rune, soseşti în oraş complet neanunţat.
Îmi mănânci mâncarea, dormi pe canapeaua mea şi eu nu spun nimic.
Măcar atât poţi face şi tu să ieşi în oraş pentru o seară.
Fă nişte conversaţie. Fi plăcut.
Cine ştie ? Poate chiar o să-ţi facă plăcere.
De ce nu putem ieşi, doar noi doi ?
Rune, te rog.
- Bine. - Mulţumesc.
- Cred că ar trebui să plecăm. - Da, asta sună bine.
Ce mărime porţi la pantof ?
- Mărimea nouă. - Nouă ? Wow !
Mă întreb dacă scoicile sunt proaspete.
Scrie 'Scoici proaspete' în meniu.
De multe ori spun că sun proaspete dar de fapt sunt congelate.
Ei spun că sunt proaspete pentru că atunci când le-au congelat erau proaspete.
În plus, dacă nu sunt depozitate corespunzător...
şi stau în excreţiile proprii, ca şi cum ai sta în propriile tale...
Te implor, nu comandă scoicile proaspete.
- Dar dacă sunt proaspete. - Chiar şi dacă sunt proaspete.
Mă întreb de unde se aprovizionează cu morcovi.
Recolta de morcovi de anul ăsta a fost foarte făinoasă.
- Aşadar, Rune. - Da ?
- Ce-i asta ? Rune ? - Ce vrei să spui ?
Adică, de unde vine Rune ?
Sunt din afara oraşului. Credeam că Jackson ţi-a spus.
Mi-a spus. Mă refeream la numele 'Rune'. Nu întâlneşti mulţi de Rune, nu-i aşa ?
- E numele tatălui meu. - Şi el de unde îl are ?
Nu ştiu. De la părinţii lui, cred.
Bun, gata cu subiectul ăsta. Ospătarul, mulţumesc lui Dumnezeu.
Cu ce pot să vă servesc.
- Scoicile sunt proaspete ? - Da, sunt.
De unde sunt morcovii, mai exact ?
E ceva în meniul ăsta care nu e franţuzesc ?
O să iau doar un martini şi lăsaţi-le să vină incontinuare.
Mulţumesc.
- Ce faci ? - Nimic.
Sunt bine.
Nu mă uit la ei. Mă uit la lumea din jurul meu.
Lumea e în regulă, deasemenea.
- Vreau să mă asigur că se distrează. - Asta fac.
De unde ştii ?
Nu sunt în închisoare sau în vreun fel de cameră de tortură medievală.
Dacă pui problema aşa.
Lucrul uimitor este că toate fetele tipa...
şi nici una nu se prinde de glumă.
El joacă personajul unui star rock. Beck e un geniu...
şi fetele astea proaste tipa la el...
doar pentru că ele chiar cred faza cu imaginea de star rock.
Îl iubesc pe Beck. Îl înţeleg pe Beck.
Şi pe Foo Fighters. Zei.
Ai auzit varianta acustică a lui Everlong ?
Nici măcar nu pot să vorbesc despre ea.
Ştii de cine m-am îndrăgostit în ultimul timp ? De Velvet Underground.
Şi de Nico. E uimitoare. Ţipă deprimată, nemţoaica şi înfricoşătoare.
Am cd-ul dacă vrei să ţi-l împrumut vreodată.
Ce fel de muzică îţi place ?
Nu ştiu. Mi-e indiferent.
- Fugazi ? - Ce ?
Trupă de pe tricoul tău.
Mişto poză.
- Nu ştii ce e desenat pe tricoul tău ? - E al surorii mele.
Dar cărţile ? Îţi plac cărţile ?
Reviste ?
Dar despre şcoală ? Ce specializare vrei să termini ?
Mă gândeam la gimnastică.
Dacă m-aş specializa în gimnastică, aş face numai patru ore pe zi în ultimul an.
Mişto.
Gimnastică ?
Ne lucrăm muşchii mergând pe bicicletă împreună. Are 'uneltele' necesare.
Vino înăuntru. Am luat biletele.
- A fost aşa amuzant. O, Doamne ! Îţi aminteşti ? - Îmi amintesc.
- Câţi ani avea Rory, opt ? - Cred că atât avea.
Doamne, eşecul cu plăcintă de noroi mă bântuit timp de un an.
A iei arata la fel ca a mea.
Bineînţeles, am folosit prăjituri de ciocolată de casă, crema amăruie...
şi ea a folosit noroi. Dar erau al naibii de asemănătoare.
Sookie a experimentat...
diferite forme de coacere de când o ştiu eu.
- Foarte interesant. - Da.
Îţi aduci aminte când am vrut să te învăţ cum să faci tarte cu căpşuni...
şi întreaga bucătărie era vopsită în roşu...
şi a trebuit să revopsesc acel perete roşu ca să-l fac să arate normal ? Nu aşa a fost ?
Ba da. Hai să mergem să ne pudrăm nasul.
Ai nevoie de multă pudră.
- Revenim imediat. Haide, dragă. - Bine.
Draga mea...
nu contează câte beri îmi cumperi în seara asta...
Nu eu sunt cea care merge cu tine acasă.
- Aşa că concentrează-te pe cel ce ar putea să o facă. - Ce ?
Nu i-ai spus o vorbă lui Jackson toată noaptea.
- Nu i-am spus, aşa-i ? - Nu
- Ştiu, sunt aşa de agitată. - Tu eşti agitată ?
Tu nu ai un tip care se holbează la tine de parcă ar fi Cher...
şi tu ai fi copilul din Masca.
Nu pot să mă gândesc la nimic ce să-i spun.
- Lui Jackson. - Da, lui Jackson.
Da, din cauza mea, în seara asta, nu a fost nici un buton de oprire.
Eu doar...
Localul ăsta e prea elegant părul meu e prea strâns...
şi rochia asta nu stă bine.
- Şi el arata foarte bine, nu-i aşa ? - Da, aşa e.
Ştiu că sunt absurdă.
Nu, pui prea mare importanţă pe întreaga seara.
Uite, în cinci secunde, ai putea să-ţi desfaci părul...
am putea merge în alt loc mai obişnuit...
şi personal, cred că te înşeli în privinţa rochiei.
- Serios ? - Da.
Haide să mergem la Luke's. Mâncăm burgeri, stăm de vorbă, ne relaxăm.
Fără presiune, fără stres.
Dacă nu vrei să-l exasperez pe Rune, ceea ce ar putea fi distractiv.
- Ar fi grozav. - Bun.
- Să mergem. - De acord.
Bun, ce spui de filme ? Trebuie să ai un film preferat.
- Da, am ! - Bine. Care este ?
Beethoven.
Beethoven ? Acela cu câinele ?
E o scenă unde un căţeluş aleargă...
cu o varză imensă în gură.
Omule, e clasic. Mi-am zburat Dr Pepper direct din nas.
Jur.
Bine aţi venit la Luke's.
- E mult mai bine aici. - Este, nu-i aşa.
Luaţi un loc, aduc meniurile.
- Bună. - Bună.
Patru meniuri, o cafea şi o nicovală, te rog.
Pentru ce e nicovală ?
- Pentru Rune. - Ce e un rune ?
- Te rog, nu întrebarea asta din nou. - Bine.
Poftim.
- Te deranjează dacă mai stau p-aici o clipă. - De ce ? Ce se întâmplă acolo ?
Sookie şi Jackson sunt la prima lor întâlnire.
- Se pare că merge bine. - Cred că aş purta albastru la nuntă.
- Cine e celălalt tip ? - Vărul lui Jackson. E partenerul meu.
- Norocoas-o. - Da, cred că.
El e, crezi sau nu, mai puţin încântat decât mine, de perechea lui.
- Tu glumeşti. De ce ? - Sunt prea înaltă.
- Fugi de aici. - Vorbesc serios.
Nu înţelege cât de bine e asta ?
Poţi să iei toate lucrurile de pe raftul de sus.
Asta e exact ce aduc unei relaţii.
Explică-i şi lui, nu vrei ?
Luke, ăsta-i un lot excepţional de bun de cafea.
- Da ? - Bună.
Am adăugat un pic de nucşoară.
- Chiar ? - Da.
Asta e foarte Richard Simmons din partea ta.
Ce pot să spun ? Fetele săpa un bărbat cu o latură feminină.
- Bine, sunt foarte plictisit. - Stai jos. Suntem gata să comandăm.
Nu vreau să comand. Nu vreau să mănânc aici. Vreau să plec.
- Rune. - Jackson.
Am venit cu tine în seara asta sub impresia că o să mă distrez.
Mai întâi rămân blocat cu ea.
Apoi sunt târât la un restaurant franţuzesc, apoi afară din el.
- Dumnezeu ştie unde sunt acum. - Eşti la Luke's.
Am fost foarte răbdător.
Noapte de duminică aproape s-a terminat. Vreau să merg la bowling.
- Păi... - Şi vreau ca tu să vi cu mine.
Ei bine...
Cred că ar trebui...
- Nu pleca ! - Serios ?
Da. Stai aici. Nu ne-am început întâlnirea încă.
Nu, nu am început-o.
Im pare rău, Rune. Eşti pe cont propriu în noaptea asta.
Bine ! Ne vedem acasă atunci.
- Poate. - Pa, loon.
În sfârşit.
Cred că veţi avea nevoie doar de trei meniuri acum.
De ce nu faci trei cheesburgeri fabuloşi...
şi doi să-i trimiţi acolo ? O să-l servesc pe al meu aici.
Mai întâi trebuie să văd un om care pleacă din cauza ta, apoi să te văd mâncând singură ?
Nu. E prea jalnic.
- Nu mănânc singură. Tu eşti aici. - Eu muncesc.
Da, dar după trei cheesburgeri, ai terminat...
doar dacă nu-l aştepţi pe Elijah să treacă pe aici. - Da, bine.
- Trage cinci cărţi. - S-a făcut.
Dă-mi patru.
Nu, încă patru.
Nu mai poţi avea încă patru, alea sunt cele patru care ţi le-am dat.
Astea nu mă ajută şi am jurat să elimin tot ce-i negativ în viaţa mea.
- Mai întâi Rune şi acum astea patru cărţi. - Cum zici tu.
Mult mai bine. Mulţumesc.
Rune a ştiut când să fugă.
- Doamne, ce bine e. - Da.
Întreaga prima întâlnire începutul strălucirii relaţiei.
- Totul e nou şi emoţionant. - Fiecare gluma e veselă.
Fiecare mică atingere e incredibilă.
- Doamne, e un sentiment plăcut. - Este.
- Mi-e dor de aşa ceva. - O să o ai din nou.
Cred.
Poate cândva am putea...
- Unde sunt fetele ? - Ce ?
- Lane a spus că e cu tine şi cu Rory. - Ia-o mai încet.
Am sunat, nici un răspuns. Credeam că sunt la magazinul video.
Am sunat din nou, nici un răspuns. Am sunat a treia oară, nici un răspuns.
- Ai avut mult timp liber. - Trebuie să ştiu unde sunt fetele.
- Au spus că merg la un film. - Cu cine ?
Urmau să se întâlnească cu Dean.
Un băiat ? Le-ai lăsat să meargă cu un băiat ?
Dna Kim, Dean e prietenul lui Rory.
Doar dacă tu îţi laşi fata să umble cu băieţi nu înseamnă că şi eu o las pe a mea.
- Am crezut că ştiai. - Nu ştiam !
Ar putea fi oriunde, făcând orice. Să fumeze, să bea sau să cumpere droguri.
Sunt la cinematograf. Nu sunt droguri acolo.
Nu au nici măcar adevăratul vin roşu.
- Trebuie să le găsesc. - Vin şi eu.
- Bună lovitură. - Da, n-a fost rău.
Lane, ce părere ai ?
Cred că e târziu şi ar trebui să merg acasă.
- Chiar ? - Da, dar a fost distractiv.
Nu, haide. Să mergem să luăm o îngheţată sau ceva.
Mâncaţi-o repede, lăsa-ţi să meargă creierul îngheţat. E mişto.
- Atât de tentant şi totuşi... - Lane Kim !
- Mama mea. - Şi mama mea.
Două mame. Asta trebuie să fie de rău.
Tocmai eram pe punctul de a...
- Mamă, pot să... - Chiar nu e timpul.
- M-ai minţit. - Îmi pare rău.
Du-te acasă, acum !
- Familie dura. - Ce se întâmplă ?
Biţi de informaţie au fost lăsaţi pe afară din pachetul mamei, în seara asta.
Îmi pare rău.
Mama şi fiica numărul doi pleacă acum. Spune la revedere, Rory.
- Pa. - Te sun mai târziu.
- Te sun mâine. - Da. Pa, Dean.
Aia e mama lui Rory ? E o bunăciune, omule !
- Şi unde ţi-a fost capul ? - Ştiu.
M-ai minţit. Ce-i cu prostiile astea ?
- Ştiu că nu ar fi trebuit să fac asta. - Fii sigură că nu trebuia să o faci.
Dar Lane vroia să iasă cu Tod. Nu putea să-i spună mamei ei.
Aşa că nu ţi-am spus că să nu fi nevoită să minţi pentru noi.
M-ai minţit pe mine ca să nu o mint eu pe Dna. Kim ?
- Da. - Dumnezeule. Chiar eşti fata mea.
Îmi pare rău.
Trebuie să ştiu unde eşti, mai ales când porţi pantofii mei.
Ştiu.
Treaba cu încrederea merge doar dacă vine din ambele sensuri.
- Nu mi-a plăcut să o fac. - Bine.
- Ai fi făcut-o ? - Ce ?
- Să minţi pentru noi ? - Pe Dna. Kim ?
- Da. - Nu.
- De ce ? - Pentru că femeia aia e înfricoşătoare.
Nu pot să mint altă mamă. Asta înseamnă că încalc codul.
Deci ce ar fi trebuit să facem în seara asta ?
O ştiu pe Dna. Kim şi pe Robert Duvall în The Great Santini...
împărtăşind o asemănare izbitoare. Dar ea e mama lui Lane.
Ar dreptul să-i spună când nu are voie să facă ceva.
Tu trebuie să respecţi asta dar şi eu trebuie să respect asta.
- Deci suntem într-o situaţie fără câştigător. - Da.
- Minunat. - Îmi pare rău.
Ştii singurul lucru bun care l-am învăţat din treaba asta.
- Care ? - Că sunt o bunăciune.
Hei.
- Ce s-a întâmplat, Rapunzel ? - Nu o luă în nume de rău...
dar în toate fanteziile mele în care cineva mi-ar apărea la geam...
tu nici măcar nu prinzi listă.
Şi ce mai faci ? Nu am vorbit cu tine de câteva zile.
Sunt bine, cred.
- Mi-a fost frică să sun. - Cred că asta e mai bine pentru moment.
Mama ta e foarte supărată.
Cuvintele mănăstire şi Siberia au fost folosite de câteva ori...
şi cel puţin o dată împreună.
- Îmi pare tare rău. - Nu e vina ta.
Nu ar fi trebuit să aranjez întâlnirea.
Ai aranjat-o pentru că ţi-am cerut-o eu şi mă bucur că ai făcut-o.
Te bucuri ?
Dacă nu m-ai fi cuplat cu Tod, aş fi fost încă îndrăgostită de el.
Nu e băiatul potrivit pentru tine ?
Sau pentru cineva care poate citi, scrie, vorbi sau funcţiona la un nivel normal uman.
Îmi pare rău.
Am fost aşa plicitsita că nu puteam vedea bine.
Am fost în weekend-uri koreene de meditaţie şi am avut mai multe râsete.
Te-a plăcut, totuşi. Aşa mi-a spus Dean.
- Ştiu. M-a sunat. - Glumeşti.
M-am prefăcut că sunt mama şi nu mi-am dat voie să vorbesc cu el.
- Am fost rea ? - Cred că o să supravieţuiască el.
El şi cu Dean au fost să cumpere o tobă de eşapament azi.
Asta-i frumos.
- Cât timp mai e până ieşi ? - Nu ştiu.
Trebuie să fiu în casă la orice oră, excepţie făcând şcoală şi biserica.
- Nu ţi-a lăsat nici un inerval de timp să ieşi ? - Nu.
- Mi-e dor de tine. - Şi mie mi-e dor de tine.
E ceva ce pot să face ?
Da. Nu spune nimănui că am ieşit cu Tod, bine ?
Promit.
- Trebuie să plec. - Pa.
Spargi, cumperi.
- Dar era ieşit afară din rând. - Spargi, cumperi !
Dar nu eu l-am pus pe raft.
- Ai ochii ? - Da am ochi.
- Ochii tăi văd ? - Da, văd.
- Pot să distingă forme, mărimi şi culori ? - Da, pot face toate astea...
Ochii funcţionează ! Au văzut lampa pe raft, au trimis creierului un mesaj:
'Lampa pe raft, mişca.' Dacă te mişcai, nu spărgeai lampa.
Dacă nu ai ochii nu e problema mea, problema e între tine şi ei.
Spargi, cumperi !
Apreciem afacerea făcută.
- Bună. - Bună.
Mă întrebam dacă pot să vorbesc cu tine un minut.
- Muncesc. - Corect.
Va fi atât de rapid, încât vei rămâne uimită.
Bine. Vino.
Uite, îmi pare sincer rău despre ce s-a întâmplat seara trecută.
- Rory nu mă m-ai minţit aşa niciodată. - Din câte ştii tu.
Nu, sunt destul de sigură că a fost prima dată şi sigur va fi şi ultima dată.
- Bine. - Doar că nu vroiam să te simţi...
ca şi cum nu ai putea să o mai laşi pe Lane la noi acasă.
Pentru că poţi, crede-mă.
Fetele astea nu pleacă nicăieri fără ca eu să ştiu.
De fapt, mă gândeam să iau nişte brăţări de picior ca cele de arest la domiciliu.
Poate unele drăguţe imprimate cu leopard sau dungi de zebra.
Poate un design cu puţin sclipici.
Lane nu o să mai vină la tine. Va sta la noi acasă.
Vorbeam despre asta mai târziu. Nu va fi pedepsită pentru totdeauna, nu-i aşa ?
Lane m-a minţit şi trebuie să fie pedepsită.
Sunt total de acord.
Dar Lane e un copil foarte bun.
Nu cred că am întâlnit un copil care să-şi respecte părinţii aşa cum face Lane.
Minţitul nu e o dovadă de respect.
Are 16 ani. A avut o pasiune pentru un băiat.
Lane nu are voie să se vadă cu băieţi în afară de cazul în care ne dăm noi acordul.
Ştie regulile noastre. Le-a încălcat. Aste e incaceptabil.
Da. Bine, ai dreptate.
Dar adolescenţii câteodată mai greşesc.
Nu-mi pasă ce fac adolescenţii. Îmi pasă ce face Lane.
Nu merge întotdeauna să încui un copil şi să arunci cheia.
Nu am aruncat cheia. E în bucătărie.
Bine. Vorbeam la modul simbolic...
dar în regulă, sunt de acord cu tine acum.
Când eram eu adolescenta părinţii mei au încercat să mă ţină închisă.
Au încercat să mă forţeze să devin ce aveau ei în minte.
Nu vorbesc exact de Lane aici, dar în cazul meu, chiar nu a funcţionat.
Dai vina pe părinţii tăi pentru că ai rămas însărcinată ?
Nu. Cred că dacă aveam un pic mai mult spaţiu sau mă ascultă şi pe mine cineva...
lucrurile s-ar fi putut întâmpla diferit.
Am fost norocoasă.
Pentru că având-o pe Rory...
E cel mai bun lucru care mi se putea întâmpla.
Dar hai să fim sinceri.
Cu siguranţă nu vreau că Rory să facă ce am făcut eu.
Nu vreau nici că Lane să face ce ai făcut tu.
Cred că asta e primul lucru la care amândouă am căzut de acord.
- Vreau doar că Lane să fie în siguranţă. - Vreau doar că Rory să fie în siguranţă.
Am să plec acuma.
Cred că faci o treabă bună cu Lane. Chiar e un copil bun.
Am vrut doar să pun 2 cenţi înăuntru pentru că asta fac eu.
Pa.
Ştiu, 'Spargi, cumperi.' Am auzit mai devreme.
Costă 35 de dolari, corect ?
Un 10 minus. Sunt foarte impresionată.
- Băiatul enervant din spatele meu... - Da ?
...9 plus. - Fraierul.
Ştiu. Totul e foarte încântător.
Ţi-am spus că Jackson şi Sookie au altă întâlnire în seara asta ?
- A câta e asta, a treia pe săptămâna asta ? - Da.
- Asta e foarte bine. - Ştiu că este.
Dar dacă îmi spune povestea în care Jackson cultiva viermi de faină...
pentru a ajuta la fertilizarea plantelor. O să-i fac Romeo şi Julieta.
- E drăguţ. - Viermi de faină.
Scârbos, dar drăguţ.
Ştii regulile: Fără pagere înainte de cartofii prăjiţi.
- Dumnezeule, e Lane. - Glumeşti.
Dă-mi telefonul tău, repede.
- Unde mergi ? - Afară.
- De ce ? - Luke urăşte telefoanele.
- Şi ? - Nu vreau să-mi atrag mânia lui Luke.
- De ce nu ? E distractiv. - Mă întorc.
Bunatati-bunatati.
- Rory ? - Lane ?
- Stau în curte ! - Dumnezeule ! Te-a lăsat afară ?
- Pot să merg până la semn ! - E foarte fain.
- Bună. - Bună.
Nu te-am mai văzut de noaptea trecută. Totul s-a terminat cu bine ?
Da, e bine.
Lumea de întâlniri a fetelor de 16 ani. Chestii foarte interesante.
Pariez.
- Cafea ? - Trebuie să mai întrebi ?
Ştii, m-am simţit bine noaptea trecută cu cărţile.
- Da. Şi eu. - Bine.
Da, de fapt...
ai fugit repede de aici înainte să...
am o şansă să...
O şansă să ?
Te bat la poker.
Ai vrea tu.
- Burger ? - Doi, şi cartofi.
Poate am putea să o mai facem cândva.
- Da, mi-ar plăcea asta.
Ţine.
- Unde mergi ? - Lane are voie afară 15 minute.
Am să strig la ea de pe partea cealaltă a străzii.
- Încă îţi mai vrei burgerul ? - Mă întorc.
Strigă salut din partea mea.
Subtitrare realizată de - CRILOGYX -
crilogyx3@yahoo.com