Care este rostul skateboardingului?
Pentru tine, totul trebuie să aibe un rost. Este skateboarding, pur și simplu distractiv.
Fii atent!
Clyde se luptă cu Slitheeni și Gorgoni, și ți se pare în regulă,
dar un pic de skateboarding, și...
Știu. Dar m-am schimbat. De când v-am cunoscut, am devenit mămică.
Te-ai schimbat în bine. Amintește-ți ziua aceea în care ne-am mutat. Ce rece erai!
- Nu eram rece! - Ba da, erai.
Nu, ai înțeles greșit. Trebuie să îndoi picioarele.
Dacă vrei să faci Ollie, îndoaie picioarele.
Bine, și tu ai ști exact, ce?
Ei bine, așa cum s-a întâmplat... Regele Concrete, Romford, în 1992.
- Da, sigur. Oh, nu, și începe.
- Și încă mă descurc. - Dar ești bătrân!
Trebuie să fac poze cu asta. Brânză, zâmbiți!
- Le fac eu. - E în regulă, bagă-te.
Fiți veseli! Suntem veseli!
Unu, doi, trei, zâmbiți!
- Sarah Jane, hai să-ți fac o poză singură. - Un minut. Gata.
Unu, doi...
Ce s-a întâmplat?
M-au luat niște fiori.
- Haide, repede. - Bine, gata, zâmbește. Asta e.
- Bine, haide, să mergem acasă. Sunt prea bătrân, așa-i?
Traducerea și adaptarea: germanotta86
Aventurile lui Sarah Jane
Unde este Sarah Jane? Partea I
- De ce ai renunțat? - Nu poți trăi din skateboard.
- De fapt, mama a spus asta... - Acum că nu mai e, poate că o să mă reapuc.
- Te rog spune-mi că glumești. - Eu sunt bun, de ce nu pot?
Chiar dacă ești bun, tot ești prea bătrân pentru skateboard. Îmi pare rău. Ne mai vedem.
Îndoaie genunchii! Haide, să bem un ceai.
Vin imediat. Luke a împrumutat o carte, mă duc s-o iau.
- Ce se întâmplă acolo? - Nimic.
Cred că ai petreceri secrete fără mine. Grăbește-te, atunci.
Domnule Smith, am nevoie de tine.
- Bună, Sarah Jane. - Raportează poziția meteoritului K67, te rog.
Meteoritul K67, ascensiune de 20 de ore, 13 minute și 42 de secunde.
Declinație de minus 22 de grade, luminozitate Vmagnitudine de la 11 la 3,3
cu o mișcare a cerului de 11,3 grade.
Se îndreaptă spre Pământ, autoritățile nu-l pot vedea.
Vine printr-un unghi mort al radarului.
- Bineînțeles, de ce nu mi-am dat seama de asta? - Dacă ne lovește, bang, sfârșitul lumii.
- Ești cam calmă. - Nu trebuie să îți faci griji.
Când se află în raza de acțiune, domnul Smith va crea un puls magnetic,
și va arunca meteoritul înapoi în spațiu. Totul într-o zi de muncă.
Vei salva lumea, și nimeni nu va ști despre asta.
- Nu, îmi place mai mult așa. - Dle Smith, cât timp avem?
Meteoritul va fi în raza de acțiune a pulsului mâine la ora 14:45..
- Toate sistemele sunt pregătite. - Vezi? Nu-ți face griji.
Dar dacă n-ar fi fost Sarah Jane, am fi fost cu toții morți.
Luke, pune ceainicul pe foc. Noi coborâm într-o secundă.
Sigur. Ne vedem mai târziu, Maria.
Am vrut doar să vorbim între patru ochi.
- Asta e pentru tine. - Wow.
Este frumos. De unde îl ai?
Acel ghicitor Verron pe care l-am ajutat să zboare acasă săptămâna trecută, e de la el.
- Pentru ce este? - Nu știu.
Mi-a spus: "Să nu uiți." Orice ar însemna asta.
Atunci de ce mi-l dai mie?
A spus: "Dă-i-l persoanei în care ai cea mai mare încredere." Și aceea ești tu.
Probabil că e mai bine să nu-i spui lui Luke partea asta.
- Ce este înăuntru? - Aruncă o privire.
Cum se deschide? E imposibil.
- Ceea ce știai. - Am încercat.
Domnul Smith a spus că nu este nimic în el. Doar o cutie de puzzle.
Și am uitat de el până în această după-amiază.
- Dar acum, este al tău. - Mulțumesc.
Treci mâine pe la mine, să-mi spui dacă-l descurci.
- În plus, trebuie să trimitem înapoi meteoritul ăla. - Oh, o să fie distractiv!
Da! Asta trebuie să fie.
Maria, oprește televizorul ăla, pune-te să dormi!
Oh!
Da!
Asta-i tot?
Maria! Maria!
Tată!
- Ce s-a întâmplat? - Sunt bine.
- Ești sigură? - Da, a fost doar un coșmar.
În regulă, noapte bună.
- Bună dimineața. Ești bine acum? - Da.
Uite ce am găsit în mansardă.
Oh, nu. Tată!
- Deci sunt prea bătrân, nu-i așa? - Doar să nu-l folosești în apropierea mea.
De unde ai luat plantele alea?
De la Andrea, cadou de casă nouă, mai știi?
Nu uita să semnezi felicitarea de ziua ei.
Ce vrei să spui? Cine este Andrea?
- Nu fi prostuță, semneaz-o și gata. - Bine. Dacă așa spui tu.
Mă duc să-l văd pe Luke.
- Luke? - Da, Luke.
- Luke e un băiat de la școală, nu-i așa? - Taci din gură. Ce e în neregulă cu tine în dimineața asta?
Bună, dulceață, ai venit cam devreme. Unde e felicitarea de ziua mea?
- Oh, glumeam și eu. - Scuze, Sarah Jane e acasă?
- Scuză-mă? - Sarah Jane.
- E una dintre colegele tale de școală, nu-i așa? - Nu, Sarah Jane. Aceasta este casa ei.
Știi că îmi place să râd, dar e doar 9:30 dimineața.
Nu m-am oprit din lucru decât după ora 3:00. Odată ce încep să pictez, nu mă mai pot opri.
Vino mai târziu. Poate mă poți ajuta să pregătesc lucrurile pentru petrecere.
Sandvișurile nu se ung singure cu unt.
- Luke este acolo? - Cine?
Ești în regulă, iubire? Maria?
Tată, se întâmplă ceva foarte ciudat.
- Este o femeie în casa lui Sarah Jane. - Cum?
Am bătut la ușă și a deschis o femeie.
- Ia stai. Ce ușă? - Casa lui Sarah Jane. Numărul 13.
- A lui Andrea? - Ce?
Cine este Sarah Jane?
Bine, încetează acum, mă sperii.
- Nu înțeleg. Sarah Jane? - Sarah Jane Smith, vecina noastră?
Nimeni de pe strada asta nu se numește Sarah Jane. Din câte știu eu.
Bineînțeles că o cunoști! Încetează!
Bine. O să-ți arăt.
Uite, Sarah Jane este cu siguranță în fotografii.
Ce? Unde e Luke? Și cine... De ce este ea acolo?
Îmi pare rău. Nu cunosc nici o Sarah Jane și nu cunosc niciun Luke.
Ce s-a întâmplat?
Unde a dispărut numărul lui Sarah Jane?
Fără Luke, fără Clyde...
Clyde. 07700900792.
- Hei, cine e? - Clyde! Sunt Maria.
- Cine? - Eu, Maria.
- Maria Jackson? - Clyde, trebuie să vii aici.
Sarah Jane a dispărut!
- Maria Jackson de la școală? - Da.
De ce mă suni? Nu ți-am dat numărul meu.
Clyde, spune-mi. Luke este cu tine?
- Luke? - Am fost ieri afară, la skateboarding?
- Am dat peste tine. Nimeni nu l-a chemat pe Luke, totuși. - Luke Smith?
Vă rog spuneți-mi că faceți o glumă.
- A fost ideea lui Sarah Jane? - Spune din nou?
- O cunoști pe Sarah Jane? - Dacă vrei să mă inviți în oraș, invită-mă în oraș.
- Ne putem vedea joia viitoare. - Oh, nu. Clyde...
- Meteoritul. - Ce?
- Un meteorit uriaș se îndreaptă spre Pământ. - Oh, acum dintr-o dată?
- Doar Sarah Jane îl poate opri, iar ea a dispărut. - Ce vrei să spui?
Pe mai târziu, sunt ocupat.
Bună, iubire. E bine, m-am mai trezit. Haide, avem multe de făcut.
Nu contează.
- Dar e totul diferit. - Ei bine, în regulă, e un pic de dezordine,
dar o să fac curat înainte ca oamenii să vină aici.
Nu mă pot abține dacă sunt atât de populară, sărbătorita.
Maria? Așteaptă, iubire, unde te duci?
Îmi pare rău. Maria este aici? Era puțin supărată.
- A urcat sus. - Ce? Maria!
- Știi ce se întâmplă? - Nici un indiciu.
- Unde este ea? - Nu știu despre cine vorbești.
- Sarah Jane Smith! - Nu am auzit niciodată de ea.
- Cred că tu și cu mine ar trebui să ne întoarcem în casă. - Dar Sarah Jane locuiește aici!
În această casă, cu fiul ei, Luke. Unde sunt?
Domnule Smith, am nevoie de tine.
- Domnule Smith? - Draga mea...
Nu există niciun domn Smith. Nu există Sarah Jane. Nu există niciun Smith.
- Tată, eu... - Da. Mergem acasă.
Haide. Îmi pare rău pentru asta.
Sarah Jane Smith.
Bine. Deci... Ieri seară, ce am făcut?
Te-am luat de la școală. Am mers pe jos până acasă, ne-am dus în parc.
- Am mers cu Andrea? - Nu, ea era doar în trecere.
Ne-am întâlnit cu un băiat de la școală, Clyde.
Pe care nu-l prea cunosc.
Ai spus că îl cunoșteai vag. E în una dintre clasele tale.
- Te-ai dat mare cu skateboardul în fața lui? - Iar tu te strâmbai.
Deci, când am cunoscut-o pe Andrea?
Uite.
Ăștia suntem noi afară, în ziua în care ne-am mutat. Andrea a venit și ne-a dat o mână de ajutor.
Dar Sarah Jane a fost acolo. Atunci am întâlnit-o, și era foarte rece.
Trebuie să-ți amintești asta. Tu ai spus asta. Era rece.
Nu, doar Andrea. Și a fost minunată. Ne-a invitat la ea imediat.
- Mereu dă petreceri, trăiește viața din plin. - Eu nu-mi amintesc nimic din toate astea.
Poate ar trebui să dormi puțin. Atunci poate te vei simți mai bine, da?
Vrei să o uit pe Sarah Jane?
Nu există nicio Sarah Jane. Acest meteorit care distruge Pământul,
e un pic cam prostesc, nu-i așa? - Dar...
Văd totul atât de clar. Sarah Jane a fost atât de reală pentru mine.
Toate lucrurile pe care le-am făcut, toate lucrurile incredibile pe care le-am văzut...
S-a întâmplat ceva aseară, și Sarah Jane a dispărut.
Nimeni nu-și amintește, dar eu îmi amintesc.
Și cumva, când totul s-a schimbat,
am fost protejată.
Îți spun eu, tată, am dreptate. Și am să-ți arăt.
"Sarah Jane Smith, avocată."
- "Sarah Jane Smith, fotbal feminin Guernsey." - Uh.
- Trebuie să fie ceva. - Nu cred că e.
Ia stai. Poemele mele, de Carla Morgan, pentru Sarah Jane Smith.
"Pentru Sarah Jane Smith, care ne-a părăsit la 13 iulie 1964."
Femeia care a scris asta este de aceeași vârstă cu Sarah Jane.
- Și? - 1964...
Au ziare în bibliotecă, ziare vechi?
- Ar trebui, da. - Haide. La bibliotecă.
Bine, ce avem?
"Școlăriță, Sarah Jane Smith, 13 ani,
a murit după ce a căzut de pe margine pe digul Westport ieri."
E doar același nume, dragă.
"O a doua fată, Andrea Yates, este tratată pentru șoc. "
Asta e Andrea a noastră, de peste drum. Ea este Andrea Yates.
- Vezi? Nu mint, există o legătură. - Ți-a spus Andrea despre acest accident?
- De acolo ți-a venit numele? - De ce aș face asta, îți spun adevărul!
Maria!
Tată, ai văzut asta? Numele, au fost schimbate.
- Maria, ajută-mă. Maria? - Și asta e vocea lui Sarah Jane.
- O poți auzi? - Poți auzi o voce?
- Tată, ea a fost. - Shh!
- Maria, trebuie să te calmezi.
- Dar ai văzut dovezile! - Nu există nicio dovadă.
Am calculat. Andrea a făcut ceva, și Sarah Jane a dispărut,
chiar când meteoritul e pe cale să se lovească de noi.
Dragă, ajunge. Cred că ar trebui să te duc la un doctor.
Poate că Andrea a spus ceva despre accident.
Ei bine, asta trebuie să fie.
Și acel coșmar. Poate că am amestecat eu totul. Îmi pare foarte rău.
- Bineînțeles că o știu pe Andrea. - Maria. Am fost atât de îngrijorat!
- Nu am auzit nicio voce. Am inventat asta. - Dar de ce, dragă?
- Cred că am vrut doar puțină atenție. - Mai e ceva în neregulă? La școală?
- Am făcut ceva greșit? - Nu, sunt doar eu.
Orice vrei să-mi vorbești despre, îți voi acorda toată atenția din lume.
Mulțumesc, tată.
Dar cred că ar trebui să mă duc s-o văd pe Andrea. Ar trebui să mă duc să îi cer scuze.
Nu-i nimic, iubire, nu e nevoie să-ți ceri scuze.
Când eram de vârsta ta, și eu aveam fel și fel de gânduri în cap uneori!
Nu știu de unde am scos numele ăla. Sarah Jane Smith.
Nu înseamnă nimic pentru mine, iubire.
- Ești sigură? - Sunt sigură.
Dar cum ai putea uita? 1964?
Excursie școlară, la debarcader? A căzut, a murit, iar tu erai cu ea.
- Ce? - Tu ai trăit, iar ea a murit.
Numai că asta nu trebuia să se întâmple.
Momentul cheie, când totul în lume s-a schimbat.
Andrea, ajută-mă!
- Ce s-a întâmplat? - Ia-mă de mână!
- Ieși din casa mea. - Asta nu e casa ta!
Asta e o inversare în timp, ceva care a mers prost,
pentru că în lumea mea, în care noi ar trebui să fim, tu ai murit.
Ieși afară! Ajunge cu asta. Îl sun pe tatăl tău.
O să rezolv lucrurile. O să aflu cum s-a schimbat timpul,
o voi găsi pe Sarah Jane și apoi o voi aduce înapoi
și nimic nu mă va opri.
Oh. Oh, nu.
În acea zi... Pe ponton!
Oh, Sarah...
Să nu uiți, Andrea, să nu uiți.
- Cine ești tu? - Ține minte. Nu uita.
Am uitat de tine.
Am uitat ce am făcut în acea zi.
Toți acești ani, trăind această viață...
Ai uitat de mine, Andrea Yates. Eu nu te-am uitat niciodată.
În ziua în care a murit, mi-ai dat această cutie.
Cadoul meu.
- De ce m-ai chemat acum? - Maria Jackson, de peste drum.
Ea continuă să vorbească despre Sarah Jane. Ea știe.
Știe ce am făcut în acea zi,
și ea m-a făcut să-mi amintesc.
E doar un copil. Nimeni nu o va asculta.
Dar eu nu pot suporta asta.
Cum am putut să uit ce am făcut?
Ce am convenit?
- M-ai făcut să uit? - Viața ta este mai bună, nu-i așa?
- Da. - Atunci ce vrei de la mine?
Schimb-o înapoi așa cum era. Fata de peste drum, fă-o să uite.
Nu pot. Există o barieră. Ea este protejată cumva.
Dar pot să o scot eu pentru tine.
- Nu, nu, n-o omorî. - Nu o pot ucide.
Dar o pot împiedica să-ți distrugă viața.
O noapte de somn și o vei uita,
mă vei uita, vei uita totul încă o dată.
- Să o uit, cum? - Acest lucru nu trebuie să te preocupe.
Am nevoie de acordul tău. Am acordul tău?
- Da. - Se va aranja.
Dar mai întâi, Andrea Yates,
trebuie să separi copila de tatăl ei.
Maria, te rog ajută-mă.
Ce pot să fac? Cu ce să încep? Meteoritul, nu pot face nimic pentru a-l opri.
- De ce numai eu îmi amintesc de tine? - Maria, te rog...
- Ești sigur că nu te deranjează să mă ajuți? - Nu.
Am primit acest banner de ziua mea,
și vreau să-l pun deasupra ușii.
Nu, nu este o problemă. Măcar atât pot să fac.
Da, ce mi-a luat atât!
Nu mă dau în vânt după zilele de naștere. Nu-mi place să fiu în centrul atenției.
Obișnuiam când eram copil. Am avut petreceri mari de ziua mea atunci,
castele gonflabile și alte chestii.
Tată, am rezolvat. Este această cutie. Ea m-a protejat.
Tată?
Maria? Ești bine?
Maria?
Ajutor!
Alan! Alan!
Alan.
- Ușa din spate era larg deschisă. Trebuie să fii atent. - Ce a fost asta?
- Ce a fost ce? - Hai să mergem la Andrea.
- Dar Maria? - Cine?
- Ah! În sfârșit ți-ai găsit o nouă femeie? - Maria a fost aici. Cred că a fugit.
Deja? O femeie sensibilă, oricine ar fi ea. Mie mi-a luat 14 ani.
- Adică Maria, Maria noastră. - Cum adică, a noastră?
Este fiica noastră.
Alan, nu te mai prosti! Știu că ai vrut copii, dar eu nu am vrut niciodată.
- De parcă aș avea un os maternal în corp! - Chrissie, oprește-te. Maria este fiica noastră.
Nu există nicio Maria. Maria nu există.
Ah!
Ce naiba...
Haide, o să ne distrăm, mai bine decât muzeul ăla mizerabil.
- Dar e periculos, ne-au spus să nu o facem. - Nu ești distractivă deloc.
Scuzați-mă. O să sune ciudat, dar unde suntem?
- Ai tupeu să ieși îmbrăcată așa. - Nu fi răutăcioasă!
Ești în regulă? Arăți un pic pierdută.
Cred că sunt. Am fost în Londra. Eu sunt Maria Jackson.
Încântată de cunoștință, Maria. Eu sunt Sarah Jane Smith.
13 iulie 1964.
Sarah Jane, trebuie să mă crezi. Nu trebuie să te duci acolo jos.
Te-am capturat pentru a răspândi întunericului.
Viața ta a fost atât de importantă și am găsit momentul potrivit pentru a o stinge.
- Ți-a fost menit să mori. - Menit? Cine a spus că mi-e menit să mor?
- Mă voi întoarce când Pământul nu va mai fi. - Să nu îndrăznești! Să nu îndrăznești!
- Îl auziți? Asta e. - Impactul trebuie să aibă loc în opt minute.