-Ser du något du vill ha? -Vet inte. Vad är vilt för något?
-Hjort. -Va?
-Hjort. H-J-O-R-T. -Va? V-A.
-Vad är det med honom? -Hjort är som Bambi, Jake.
-Häftigt, vi kan käka Bambi! -Snart, på betal-tv.
Vad gör du, mamma? Stjäl du?
Knappast, jag betalar 12 dollar för en martini.
Tur för dem att jag inte tar en stol.
-Betalar du? -Det är bara ett uttryck, Charles.
-Får jag ta den här? -Nej.
Älskade.
Vi tar inte saker som inte är våra.
Lyssna på honom, herr klåfinger själv.
-Vad betyder det? -lnget.
-Hur vill du ha hjorten? -Sitter hornen kvar?
Din son kan lära sig av dina misstag, Alan.
Jag begick inget misstag.
Han nekar fortfarande till att ha snattat.
Nu fattar jag, klåfinger.
Jag snattade inte, det var ett missförstånd.
Du var i leksaksaffären med din bror och studsleran hoppade i din ficka?
Ja.
Usel lögn, pappa.
Ska vi beställa?
Är det därför jag inte får köpa studslera?
-Det är en dum leksak. -Varför stal du det då?
Vakten planterade det på mig.
Vem skulle plantera studslera på en 9-åring?
Så dumt.
-Har du ätit sniglar, Jake? -Ja.
-Jag menar på restaurang. -Nej.
Synk: stoffinho17
Hjorten hade inga horn när jag åt den men det känns så nu.
Du mår bättre imorgon.
-Vi borde stämma restaurangen. -Det ska jag ordna.
-Pappa? Har du stulit en bil? -Jag har aldrig stulit något.
Du kan berätta för mig, jag vet att du står med i brottsregistret.
Jag stal inte studsleran.
Men jag lärde mig en läxa, vet du vad det var?
Håll fast vid din ursäkt hur dålig den än är?
-Jag lÃ¤rde mig... -VÃ¤nta, pappa. SÃ¥dÃ¤r, fortsÃ¤tt.
Jag lÃ¤rde mig...
Jake, vad äckligt!
Den hade jag velat spara till skolan.
-Du också? -Ja.
Mamma var inte den enda parasiten vid middagen.
-Vad minns du om det där snatteriet? -lnte mycket alls.
Du grät när du släpades in på butikskontoret.
Jag gick och köpte korv och Orange Julius.
Det var gott. Minns du det?
-Såg du att jag tog studsleran? -Nej, jag var inte ens i närheten.
Jag var i dockavdelningen och kikade under Barbies kjol.
Vilket lurendrejeri.
Om Jake hade berättat samma sak hade jag aldrig trott honom.
Då får vi hoppas att ingen tar honom.
-Ska jag berätta en sak? -Visst.
Jag har alltid vetat att det inte var vakten.
Har du?
Det finns bara en förklaring till hur leran hamnade i min ficka.
Vad då?
Jag stal den men sen kunde jag inte leva med det.
Min hjärna blockerade det.
Ja, se hjärnan!
Sånt händer, man gör något hemskt och dagen efter minns man inget.
Ja, och där ligger hon i sängen bredvid dig.
Ända sen den dagen har jag varit på vakt mot Stygga Alan.
-Stygga Alan? -Den potentiellt onda sidan i mig.
Därför har jag kämpat för att vara en god son och en bra person.
Du har lyckats, du är...god.
Visst blev jag bra, men till vilket pris?
Anar du hur disciplinerad jag är för att kontrollera Stygga Alan?
lbland får jag en skymt.
Det var väl tur att jag stoppades i tid.
Vem vet vilket monster jag annars hade blivit?
Om vakten planterade leran på dig så finns inte Stygga Alan.
Det är sant. Men den risken kan jag inte ta.
Det kan ingen av oss.
Han klarar sig.
-Hej, Charlie. -Hej, Rose.
-Någon ser ut att behöva gråta ut. -Nej, tack.
Ska vi hångla istället?
-Rose... -Förlåt, det var onödigt.
Jag borde få smisk.
Vad är det?
-Kan jag lita på dig? -Jag har ju ditt bankkontonummer.
Jag har aldrig gett dig det.
Visst, fortsätt.
Har du nånsin gjort något så fel, så hemskt...?
-Oh ja. -Låt mig prata färdigt.
Nåt som verkade oskyldigt men förstörde någons liv?
Bra fråga.
Det är för tidigt att svara på.
Det har jag gjort.
För 25 år sen stoppade jag studslera i min brors ficka.
Om plasten är hel går den nog att använda än.
Alla trodde att han hade stulit den och jag sa aldrig något.
Nu skäms du och undrar om du borde erkänna?
Just det.
-Det är en sexig känsla. -Kom igen nu.
-Vill du ha mitt råd? -Gud hjälpe mig, ja.
Ta hemligheten med dig i graven...
...men lämna en redogörelse i ett bankfack...
...att öppnas efter din död i närvaro av vänner och familj.
Bra idé.
Nu kan vi slappna av och njuta av kvällen.
Sjung med mig, Charlie.
Tre, fyra, fem, sex, sju.
-Får jag komma in? -Ja. Tre, fyra, fem, sex, sju.
-Vad är det? -lnget. Ville bara säga godnatt.
Varför då? - Tre, fyra, fem, sex, sju.
Du verkade lite stressad förut, jag blev orolig.
Tack, du är en bra bror. - Tre, fyra, fem, sex, sju.
-Gör du det där varje kväll? -Skojar du? Efter varje måltid.
Du är verkligen disciplinerad.
Sund tandhygien kräver konstant vaksamhet.
Jag klarar inte det här mer.
-Vadå? -Jag måste erkänna en sak.
Gå in i sovrummet.
-Vad gör du? -Du förstår strax.
-Skulle du inte berätta något? -Jo.
Det finns ingen Stygga Alan.
Jag stal studsleran och la den i din ficka.
Förbannelse!
-Kom ut och dö som en man! -Det finns en stygg Alan.
Hamnade du i fängelse när du greps för snatteri?
Jag greps inte och hamnade inte i fängelse.
Då har du aldrig behövt sticka ned någon?
Du har knäckt den barnsäkra koden till kabelboxen.
1-2-3-4, hur svårt var det?
-Godmorgon. -Godmorgon. Varför går du sådär?
-Jag tillbringade natten i badrummet. -Du också.
-Berätta för Jake vad du sa till mig. -Visst.
Din pappa stal inte leran, det var jag.
Jag la det i hans ficka så att han skulle få skulden.
-Vad säger du nu, Jake? -Farbror Charlie är ett geni.
Geni? Nej, nej!
Det perfekta brottet. Hur kom du på det?
Jag såg leran och din pappa hade töntiga byxor med djupa fickor.
-Det gick upp ett ljus... -Charlie.
Ett elakt, ont ljus. Det är fel att stjäla och att skylla på andra.
Så pappa var en bulvan?
Det kallas för mula.
-Varför då? -För att han bär saker.
Det viktiga är att din pappa aldrig har snattat-
-och att din farbror är en feg tjuv.
Och du är en mula.
Är du nöjd nu?
-Kan vi åka till köpcentret? -Varför...? Nej!
Jag får skaffa en annan mula.
-Kan vi glömma det där nu? -Nej.
Jag är sviken och djupt sårad.
-Tror du att jag bara kan glömma det? -Jag hoppades det.
På grund av dig har mitt liv blivit en parodi.
Se på mig.
Jag är en fattig, neurotisk, medelålders man utan fäste i livet.
Jag har inget. lngen fru, inget hem, inget.
Jag frågar igen efter lunch.
Vad ska jag göra?
Jag har sagt förlåt och erkänt för Jake.
Jag sov knappt 6 - 7 timmar i natt.
Skadan är skedd.
-Det kan inte göras ogjort. -Jag är ju din bror.
-Du förlåter mig alltid. -lnte den här gången.
-Det är det värsta du nånsin gjort. -Det är det inte alls.
Vad menar du?
Jag bara småpratar lite.
Hej, mamma.
-Vad gör du här? -Jag tänkte bara hälsa på.
-Varför då? -För att...jag är din son.
-Och... -Jag vill prata med dig.
-Får jag komma in? -Är du på flykt undan lagen?
Jag flyr inte från någon.
lngen skulle någonsin leta efter dig här.
-Jag hälsar på för sällan. -Du hälsar aldrig på.
Jag har dåligt samvete för det.
Det säger du bara för att göra mig glad.
Vad vill du?
Minns du häromkvällen att vi pratade om studsleran?
-Blev du också sjuk av köttet? -Det är inte därför jag är här.
Jag skulle vilja stämma restaurangen.
-Hur som helst, studsleran... -Ja?
Alan stal det inte, det var jag.
Jag la den i hans ficka.
Satte du dit din lillebror?
Hur kunde du?
-Jag vet, det var elakt. -Elakt? Det är avskyvärt.
-Fattar du vad jag fick lida? -Du?
Jag fick skämmas för att jag hade fött fram en tjuv.
Sen fick jag kämpa för att komma på bra sätt-
-att gömma mina smycken från hans tjuvaktiga fingrar.
Vi satt hundratals timmar i terapi hos dr Demerest-
-då jag istället hade kunnat göra... något roligt.
Det var svårt för dig och Alan blev visst påverkad av det också.
Alan? Jaha, självklart.
Det fanns ingen försäkring för kleptomaniterapi då.
Angående Alan...
Hur ska jag få honom att förlåta mig?
-Varför frågar du mig? -Det undrar jag också.
Kanske för att han älskar dig trots allt du har gjort.
Jag var en underbar mamma. Om Alan tror något annat-
-så är det för att galningen dr Demerest inbillade honom det.
Väl spenderade pengar!
Nu har jag i alla fall fått en anledning att dricka ikväll.
Vänta, Charlie. Har du glömt varför du kom hit?
-Du vill väl ha förlåtelse? -Ja...
Jag förlåter dig.
Ring innan du kommer nästa gång.
Kan du skicka saltet?
Ger du mig saltet?
Salt, pappa.
-Här. -Tack.
Kan du skicka ketchupen?
Varsågod, här är ketchupen.
Tack.
Om du får sparka Charlie i skrevet, är ni kvitt då?
Nej.
Han är riktigt sur.
Det är bara ett litet kommunikationsproblem.
Det sa pappa innan mamma slängde ut honom.
Din mor och jag beslutade att vi inte var kompatibla.
Du och Charlie verkar inte vara kompatibla.
-Det är inte mitt fel. -Var det ditt fel med mamma?
Nej.
Det kanske är du som inte är kompatibel, pappa.
-Gå och gör dina läxor. -Visst, skjut budbäraren.
-Prata med mig, Alan. -Nej.
Jag vill rätta till det här men du måste hjälpa mig.
Vad kan jag göra för att du ska förlåta mig?
Det du gjorde mot mig var djupt kränkande.
Jag kan inte förlåta dig.
-Är det någon hemma? -Härinne, mamma.
Hur mår mina pojkar?
Jag tror att mamma har en lösning.
Om du inte kan bo ihop med brodern som förrådde dig...
...så kan du och Jake komma och bo hos mig.
Vi är sams nu.
Du sa att studsleran inte var det värsta du gjort mot mig.
-Släpp det ämnet nu. -Jag är bara nyfiken.
-Vad mer har du gjort? -Det är inte viktigt.
När jag fick veta sanningen kunde jag omvärdera mig själv...
...och nu mår jag mycket bättre.
-Jag mår bättre sen jag erkände. -Bra, vi spinner vidare på det.
Lova att vad jag än säger så förlåter du mig.
Absolut.
-Du kommer nog att skratta. -Det kommer jag säkert att göra.
Minns du att du kissade i sängen tills du var åtta år?
Du slutade när du var sex.
Smög du in och hällde varmt vatten på mig när jag sov?
Låt oss säga att det var vatten och att jag hällde det.
Jag mår mycket bättre nu. Du?
Synk: stoffinho17