EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Helt sjukt hur snabbt det har gått.
Med alla pengar han har
är det väl inget särskilt.
Det är som att köpa sig ett leksaksslott.
Han kommer nog inte leka mycket med det.
Han bor ju i London.
Andréa?
Så där ja.
Du är nu majoritetsägare
till 60 % av agenturen ASK.
- Gratulerar. - Tack.
Tack.
Så...
när jag var liten drömde jag om att bli skådis.
Jajamän. Jag ville bli en stjärna, men...
Jag är lite som du, Marteau. Jag bodde på vischan,
jag hade inte ett öre.
Jag hade tur som träffade dig, för vems är skådisarna nu?
De är mina.
Jag skojar.
Jag låter er ta hand om skådespelarna.
Jag ville säga att jag är glad att gå samman med er.
Skål.
- Skål. - Skål.
Är ditt riktiga namn Marteau?
Nej, det är bara snack. Det är ett binamn.
Marteau är fint det med. Det låter lantligt.
Här är mitt namn Martel.
Okej? Vi är inte på högstadiet.
Okej, inga problem.
Jag vill inte förstöra vår smekmånad,
Andréa Martel.
Skål.
Så här?
Ja, tack.
Hur kommer det sig att två skådisar har bytt agentur?
Tja, skådespelare är...
- Ömtåliga. - Ja.
Oförutsägbara, lättpåverkade.
Det är därför agenter sällan har barn. Det vore för mycket.
Visst var du deras agent?
Ja.
Här är vi direkta med varandra, okej?
Inga problem.
De gick igenom en svår period vilket Bréhier utnyttjade.
- Vem då? - Chefen på StarMédia.
Han gjorde sig redo att köpa oss. Vi hotade honom, han hämnades.
Så vad ska ni göra då?
Vi har dokument
om dåliga placeringar han har gett gamla skådisar.
Det var länge sedan, men...
En snabb åtgärd är att sabba deras rörnät.
Låta deras kontor fyllas med skit.
På tal om snabba åtgärder, varför inte göra som dem?
De snor våra stjärnor. Vi ska sno deras största. Fabrice Luchini.
Du kan inte be oss att stjäla en talang.
- De har gjort det. - Det funkar inte så.
Luchini har varit hos Bréhier i 35 år.
Han byter aldrig.
Vi inväntar ett fel från Bréhier
för att utnyttja det.
Jaha.
Vad är ni för en viljelös skara?
Antingen skickar vi dem en tydlig signal
eller så kommer alla och tar för sig hos oss.
Du skulle ju låta oss sköta vårt jobb.
Jag kan också sälja agenturen till StarMédia.
Om jag ångrar min satsning.
Jag vill ha hit Luchini före månadsslutet.
RING MIN AGENT!
Sno Luchini.
Vad är nästa steg, kidnappa någon?
Ska det vara mitt fel?
Det var du som tog hit honom.
Ni var himla nöjda med det nyss.
Innan han skrev på sa han att han skulle ta emot sin utdelning i London.
Nu sitter han i Samuels stol och hotar oss?
Vilka fler affärsmän gick du på högstadiet med?
Lägg av. Samuels kontor är inget mausoleum.
Vi måste gå vidare.
Och sälja agenturen till en psykopat?
Vem släppte iväg Ramzy och Efira?
Vem? Ta ditt ansvar,
- du med. - Andréa?
Vad då?
Han släpper iväg två av våra bästa
för att sedan svimma.
För fan! Du har slappnat av.
- Lägg av. - En talang är som en kvinna.
Den som älskar kämpar.
- Käften. - Du också, Mathias.
- Jag ska få hit Luchini. - Perfekt, kör på.
Blanda inte in mig i den här groteska hämnden.
Oroa dig inte.
Ni! Få fram allt ni kan om Luchini.
Pågående projekt, kontrakt,
hobbyer, fobier, allt, nu.
Hej.
Sofia Leprince,
drottningen av kast med pall.
Min förra assistent som fick sy två stygn? Det var hon.
- Hej. - Dåså, sätt igång.
Förlåt mig, jag är ledsen.
Vi börjar. Ställ ner väskan.
Vi har superbrådis. Börja när du vill.
Okej. Jag har bara en fråga först.
Eftersom jag inte fick hela manuset,
kan jag få veta mer om rollen?
I beskrivningen står snygg och sexig.
Och leende. Det säger inget om hennes person.
Det är enkelt. Hon är sekreterare, ung, söt och sexig.
Hon ser sin chef i köttaffären och börjar förföra honom.
Räcker det? Då kör vi.
- Sätt igång. - Okej.
Det är konstigt att ragga i en köttaffär.
Och han kunde varit hennes pappa. Har hon ett relationstrauma eller så?
Vill du vara författare så byt jobb.
Tiden går, fattar du? Kom igen nu.
- Sätt igång. - Okej, visst.
- Jag tittar... - Ja, bättre så.
Okej.
Hej. Tänk att stöta på dig är.
Jag har inte sett dig här förut.
Den här korven är fantastisk.
Du kan pröva...
Vi bryter där. Det funkar inte, även om det är lunchtid.
Du får mig att tappa aptiten. Blicken är tom, inget händer.
Tomt på insidan, utsidan ännu värre.
Det är tråkigt, helt enkelt.
Det är ändå inte särskilt svårt.
Hon ligger för att lyckas.
Det är väl inte så olikt dig?
Utav alla tjejer
- är det hon som inte fattar. - Va?
Vad var det du sa? Kan du säga det igen?
- Jag sa vad jag hade att säga. - Nej, men...
Ta det lugnt. Det är inte något scoop.
Alla vet om det. Jadå.
Du ligger med din agent för att få varenda casting.
Den här rollen borde inte vara så svår för dig.
Eller? Du verkar helt...
Rollen är skriven för dig.
Du behöver inte ens spela.
Redo, raring? Då kör vi. Börja när du vill.
FABRICE LUCHINI: SKA HAN SLUTA?
Hur är det?
Har du ätit?
Ja, en Cola Zero.
Hittar du något intressant då?
Hur så? Intresserar det dig?
Du, det är faktiskt inte mitt fel.
Jag kom bara för att erbjuda min hjälp.
Det behövs inte. Jag klarar mig bra själv.
Vad dryg hon är.
ASK agentur.
Jag är inte Ramzys agent längre. Jag har inte den nyas nummer.
Det är förfärligt vad folk är inkompetenta.
Vart är vi på väg?
Mår du bra? Har du gått till doktorn?
Han kommer säga åt mig att sova, träna,
äta grönsaker. Jag har inte tid.
Den där sortens svimning kan vara allvarlig.
Du hade kunnat slå huvudet i en hård kant och dö.
Vet du något om schamanism?
Inte särksilt mycket.
Du som är tveksam inför allopati,
jag känner en fantastisk schaman.
Jag kan förmedla kontakten. Han verkar i förorten.
Har vi fått in avtalsförslaget för Nathalie Baye?
Det är faktiskt helt otroligt.
Han har verkligen öppnat mina ögon.
Tack vare honom har jag upptäckt mitt totemdjur.
Det är bävern.
Jajamän, jag hör till byggarnas familj.
- Är det det där? - Ja.
Guy Marchand har huvudrollen.
Du spelar Dario, den näst viktigaste manliga rollen.
- Superbra. - Ja.
Det är en politiskt engagerad ung kille
som inte är så jättebra med tjejer.
Så du tänkte på mig.
Precis.
Hon prostituerade sig för att få med dig.
Inte alls.
Tack, då.
Ja. Ska jag följa dig ut?
Visst. Okej.
Hej då.
Hur mår din mamma?
Tja, hon tar rätt mycket piller just nu.
Han då, hur mår han?
- Han svimmade för två veckor sen. - Va?
- Visste du inte? - Nej, han har inte sagt nåt.
Han berättar aldrig något för mig. Varför börja nu?
Hälsa på honom, han blir glad.
Jag vet inte.
Det är alltid så obekvämt när vi ses.
Men du är ju här.
Jag behöver lite avstånd
och jag är ofta hos min flickvän just nu.
- Har du en flickvän? - Ja.
Det är helt nytt, helt färskt.
Pappan är vietnames, så hon är ingen halvsyster.
Dörrarna öppnas.
Då går jag, då.
- Vi hörs, va? - Absolut.
Fint.
- Hej då. - Hej då, spark!
Dörrarna stängs.
Fan! Men för i helvete!
Ursäkta, förlåt.
Nej, jag pratade inte med dig.
Visst, jag kopplar dig.
- Rör dig inte. - Hur är det, älskling?
Kanon, det syns väl.
Okej, kan jag göra något för att muntra upp dig?
- Har den där Mercerie ringt? - Nej.
Vad har du nu gjort?
Jag? Vad jag har gjort?
Jag menade inte så.
Vet du vad den där hyenan sa? Att jag ligger med dig för karriären.
Kallar mig hora, så där utan vidare. Inga konstigheter!
Jag ringer henne. Bli inte arg.
- Vi hanterar det. - Du ringer nu.
Fan. Jäklar, det är hon.
- Skäll ut henne. - Ja, jag ska inte missa det här.
Hallå, hej, Constance. Hur är det?
Driver du med mig? Hur det är?
Jag hoppas du skämtar. Jag är helt vanställd.
- Vad verkar det som? - Nej.
- Jag är en smurf. - Jag rörde henne knappt.
Va? Ett blåmärke i ansiktet?
- Ringar under ögonen, snarare. - Sluta.
Constance, ursäkta.
- Den där bruden är sinnessjuk. - Här,
här ber vi om ursäkt när vi skickar nån till dig.
- Vi hatar dig! - Ja, Constance.
Jag hanterar det. Vi ska prata.
Vi hatar dig!
- Jag jobbar inte mer med henne. - Hon är extremt mäktig.
Jag skiter i det.
Sedan när låter vi våra skådespelare bli förolämpade?
Jo, men akta dig. Hon kommer sprida att du skyddar din tjej.
- Det skvallras redan en del. - Jaså, var då?
Sofia går på många castingar.
- Till och med den för Brigitte Bardot. - Ja, vad då, jag hjälper henne.
Det är väl vad en agent gör?
- Alla borde göra det. - Du går för långt.
Det är vad vi försöker säga. Hur skulle Sofia
kunna spela Brigitte Bardot?
- Varför inte? - Vänta. Det är en sak jag inte fattar.
- Denna Sofia jobbar i receptionen. - Ja.
Hon är skådis?
- Du är hennes agent? - Ja.
- Och de ligger med varann. - Det är vår ensak.
- Det måste sluta, helt enkelt. - Förlåt?
Så det är Nordkorea här. Chefen bestämmer vem man får ligga med.
Du gör vad du vill med henne.
Men du slutar som hennes agent.
Det funkar inte så.
Jag gör vad jag vill med mina talanger, som alltid.
Det är en helig regel. Punkt slut.
Fantastiskt. Vilken solidaritet. Tack, hörni.
"Du slutar vara hennes agent." Var tror han att han är?
Jag tror inte att han har helt fel.
Ursäkta?
Okej, han är finkänslig som en tjur på amfetamin,
men det är ju komplicerat.
Komplicerat för Sofia, för agenturen.
Det är inte bra att göra allt ihop.
Jaså? Okej. Ike och Tina Turner,
Mia Farrow, Woody Allen, John och Yoko,
är inte de par som har jobbat ihop?
Visst, den första slog sin fru,
den andra drog med dottern,
den tredje blev mördad.
Är det så hemskt om hon får någon annan som agent?
Jag är bara lite trött.
- Ett glas till? - Visst.
En Mojito, tack.
Samma för mig.
Tack.
Hej.
- Vad sägs om att ta nåt senare? - Gärna.
Trevligt.
Hej.
Hur är det?
Vill du ta ett glas?
- Du har något ömt över dig. - Vänd dig om.
Men varför har du... Hon måste undersökas!
Sluta nu, verkligen.
Jag skulle hellre bli avsugen, för jag...
Jag är alldeles pilsk.
Jag måste knulla. Det är det enda som lugnar.
Camille?
Varför dejtar inte du Hippolyte Rivière?
Därför att. Dummer.
Det var det mest bedrövliga svar jag har hört.
Vi är bara vänner.
Det sprakar som ett kraftverk mellan er.
Jag håller med. Ni är som gjorda för varann.
Nej då. Vi är för lika varann.
Min dröm, ligga med min kopia.
- Går du? Älskar du oss inte mer? - Nej, dummer. Jag går och kissar.
Du, Hervé?
De är faktiskt barndomsvänner.
- Va? Vem då? - Camille och Hippolyte.
- Hon är uppvuxen i Mandelieu. - Deras pappor känner varann väl.
Är du drogad? Tog du den lilla påsen i min väska?
Nej, jag lovar.
Hon kan inte säga det, men hon sa det till mig.
- Hennes pappa känner Mathias. - Varför kan hon inte säga det?
För att hon är en hemlig dotter. En familjehemlighet.
Vem är hennes pappa?
Hervé, lova på din mammas grav
att aldrig säga något till någon.
- Jag lovar. - Christopher Lambert.
- Nej. - Jag lovar.
- De liknar faktiskt varann. - Eller hur? Det är otroligt.
- Någon som vill ha en liten smoothie? - Yes.
Ni har det inte för jobbigt?
- Vilken bitch. - Vad har ni om Luchini?
Enligt mina källor är han singel.
Han har nyligen flyttat till Montmartre, i ett hus där Céline har bott.
Han är allergisk mot kokos.
Fint, men vi planerar inget mord.
Han tränar på ett centralt beläget gym.
Det kan vara nåt! Dag, tid?
- Ingen aning. - Börja leta då, bitch.
Kom igen, dra, och släpp.
Dra, och släpp.
Dra, och släpp. Ta i lite.
- Det är för tungt. - Du har ingen vikt på.
- Den är sönder. - Svettas om du vill vara trovärdig.
Kom igen. Jösses, vad du är stel.
Dra, och släpp...
Öka takten. Varje sekund räknas.
- Nämen hej, Fabrice. - Hej.
- Allt väl? - Jadå.
Det här gymmet är jättebra. Går du ofta hit?
Ja, jag anstränger mig hårt men jag ser lite resultat.
Jag känner dig. Du är agent.
- Andréa Martel från ASK. - Trevligt att råkas. Allt väl?
- Ja. - Jobbar inte du?
- Du borde väl vara på kontoret? - Jo, jag jobbar faktiskt just nu.
- Jag kom för din skull. - Jaså? För min skull?
Du är sällsynt, Fabrice.
Jag har väntat länge nog på en chans.
Så nu skapar jag en.
Vad föreslår du då?
Ett nytt andetag.
Ett nytt andetag? Verkar jag andfådd?
Nej, det var inte så jag menade.
Låt mig prata om öppna vidder.
Med dig verkar horisonten vidsträckt, oändlig rentav.
Det får mig att vilja resa iväg med dig. Erövra nya territorier.
- Du är entusiastisk. - Så får du mig att känna.
Det är ändå ett lite konstigt sätt.
Du kommer till mitt gym
för att lura iväg mig medan jag försöker få fastare mage.
Jag är ju med Bréhier.
35 år ihop. Vi är ett gammalt par. Jag gillar honom.
Du är en passionerad person.
Du är säkert sugen på någonting nyare.
Det skiter jag i. Jag är inte intresserad av nyheter.
- Inte? - Nej!
Du kanske vill ha tråkigt.
Tristess är inte ointressant.
Tristess finns överallt, även i mästerverk.
Okej. Så bra.
Jag låter dig ha tråkigt med Bréhier, då.
Ha en fin dag.
Du är i bra form. Är du här ofta?
- Nej, det var första gången. - Jaså?
Somliga har tur.
Vad säger vi till Hicham?
Han har åkt till London. Det ger oss tid.
Dörrarna öppnas.
Skulle inte du iväg?
Jag föredrar att stanna. Det är roligare.
Allihop, samling på mitt kontor.
Janowski, har du också polskt ursprung?
- Ja, på min pappas sida. - För mig är det mammas sida.
Hervé André-Jezack. Jezack är polskt. Och Hicham?
Min mamma är marockan.
Medelhavet som möter Östersjön,
- fullt av varma och kalla strömmar. - Ursäkta?
- Hur blir det med lönerna? - Hur så?
Vi har en väntad nedskärning den här månaden
- på grund av skulderna. - Nej, det var innan.
Det blir inga förluster när jag är med.
Kan du förvarna oss, tack? Vi kan inte improvisera möten.
Åhej! Mathias, jag har en fråga.
Varför är luncherna så långa?
Det är arbetsluncher.
Ibland har vi två i rad.
Okej. Hur som helst.
Jag studerade agenturens statistik i natt.
- Vi har få unga talanger. - De tar tid att hitta.
Det går en duktig på hundra som borde byta yrke.
Man måste se till att de får castingar,
övertyga regissörer om att träffa dem.
Det är inte lätt.
Okända skådisar får inte en agentur att gå runt.
Stämmer. Fast för mig är ungdomarna framtiden.
Vi ska inte bli en agentur för gamla nyckfulla skådisar. Så...
- Vi rekryterar en ny agent. - Det kommer ta evigheter.
- Kan man ansöka internt? - Absolut. Ni också, tjejer.
Åh, nej tack.
Jag är nöjd med att vara assistent till Mathias.
Jag är bara 23 år.
Strålande. Det var min ålder
- när jag först startade eget. - Okej.
Och, vänta...
Visst ja. Hur går det med Luchini?
Jag var nog inte tydlig igår.
Jo, du säljer oss till StarMédia om vi inte får hit honom.
Jag sa inget om bonusen om ni fixar det.
Vad tror du? Vi är inte till salu.
En rejäl bonus.
Hur mycket?
Tiotusen var.
- Femton. - Tolv.
Femton. Femton är bra.
Deal.
När en bonus kommer på tal blir alla arbetsvilliga.
Jag erbjöd ju att hjälpa dig.
Du ville springa själv till gymmet.
Det är ingen fara alls. Erkänn att ni är schakaler allihop.
Nej, bara agenter.
Hur har det gått?
Tja, inget vidare.
Vi kunde inte prata mycket. Han blev fort uppretad.
- Du retade upp honom fort. - Låt henne prata.
Han såg lite trött ut, lite deppig.
Jag pratade om nyskapande och entusiasm
men det verkade reta honom. Så jag blev irriterad.
Jag sa: "Fortsätt ha tråkigt med Bréhier".
Fan. Du är dryg när du gör så där.
Förutom att när hon gör det sår hon ett sanningens frö.
Man kan inte låta bli att tänka över det efteråt.
Jag blir tvungen att hålla med.
Tack, hörni.
Nu måste vi rubba Luchinis förtroende för Bréhier.
Några idéer?
- Vad saknar Luchini? - Inget.
Han har redan spelat allt.
Det han saknar är en internationell karriär.
Han har sagt att han vill spela skurk i James Bond.
Om vi lät sprida ryktet att han var påtänkt
för en James Bond, men att Bréhier sabbade det.
Typ ett fuskavtal,
en misslyckad förhandling.
- Ett misstag från Bréhier? - Ja.
- Dålig kommunikation? - Jag känner rollsättaren.
Vi hade kontakt om Léa Seydoux.
Hon heter Debby McWilliams.
- Kan du be henne ljuga? - Nej, jag har inte legat med henne.
Och...
Känner Luchini henne?
Jag kan höra mig för. Hur så?
- Hur ser hon ut? - Väldigt brittisk.
Debby McWilliams.
Ni skämtar väl?
En av mina skådespelerskor
är halvskotsk.
Vi kan inte skicka en falsk rollsättare.
Vad då? Hon har inte spelat på ett tag, men hon var bra.
Nu bor hon på landet och föder upp gäss.
Det kan funka.
Ni är helt galna.
- Det funkar. - Ska vi ringa henne?
Vi ringer.
Om han får reda på bluffen blir vi utskrattade.
Han får inte veta det. Oroa dig inte.
Om han spårar vårt nummer?
Vi ringer med dolt nummer.
Om han en dag fattar att det inte var hon, vad händer?
En halvgalen skotsk skådis
låtsas vara Debby McWilliams. Sånt händer.
Vi säger att vi också drabbades.
Då kommer Luchini redan vara hos oss.
- Du tycker det är spännande. - Ja, lite.
Debby?
Fabrice. Äntligen är du här.
Så franskt.
- Har jag låtit dig vänta länge? - Nej då.
Varför är det så svårt att få träffa dig?
Jag trodde att du inte ville ses eller inte gillade James Bond.
Jag förstår inte vad som har hänt.
Jag känner många agenter
men jag har nästan aldrig kontakt med din. Vad gör han?
Vet inte. Han kanske var oroad av det internationella.
Han är en lokal kille, som jag. Jag är en lokal skådespelare.
Det verkar lite konstigt.
Jag håller med. Jag förstår inte.
- Så, berätta. - Ja, du har rätt.
Det som räknas är att ses.
Så det gäller nästa James Bond?
Du skulle göra en superbra skurk. Tror du inte det?
Jag skulle älska det. Att spela skurk i James Bond
är en barndomsdröm. Det vore fantastiskt.
Ja, men det är tyvärr för sent.
Rollsättningen är klar.
Det blir Antonio Banderas.
Jag förstår inte.
Varför ville du då träffa mig?
Jag ville verkligen träffa dig. Jag har en liten indiefilm.
Den utspelar sig i Nordirland. Budgeten är liten
men det är väldigt vackert, i naturen, under regnet.
Vi söker någon som kan spela fransklärare.
Du passar perfekt.
Hur såg han ut?
Uppgiven, dödsblek?
Strålande. Bravo, Linda. Utmärkt.
Och glöm inte sekretessklausulen, okej?
Det är en överraskning, ingen får veta.
Okej, ingen får veta. Ja.
Hej då! Tack!
Åh, hej! Läget?
- Jag är glad att träffa dig igen. - Jag med.
Är det slut med hon, den blonda?
Fan. Vänta.
Jag borde köpt laddningsbara batterier.
- Traditionell metod? - Ja.
Ah! Den funkar igen.
Nej, det där är min mobil.
Vänta. Jäklar.
Hallå?
Allt väl, Fabrice?
Nej, nej.
Nej då, inget särskilt.
Nu?
Visst, okej.
Jag kommer. Vi ses alldeles strax.
Alldeles strax.
- Helvete! - Vem är Fabrice?
Är det din kille? Är du bi?
Inte alls, det är för jobbet.
Vid den här tiden? Kan han inte vänta?
Nej, förlåt. Det är brådskande. Vi gör om det här, med batterier.
Du sov inte, va? Gissa vem som just ringde.
- Luchini. - Jävlar.
Sa han vad han ville?
Nej, men han kan inte sova.
Debby har nog gett honom en del huvudbry.
Jävlar. Gå inte för starkt fram, okej?
Ta det lugnt, charma honom.
- Jadå. - Okej?
Oroa dig inte.
Lycka till. Du är bäst.
- Hej då. - Kram.
Jävlar.
Vi fångar nog snart in Luchini.
- Jaså? - Det vore stort.
- Galet. - Sjukt stort.
- Det är bra, det här. - Är det bra?
Det är jätteroligt.
Det är fler kvinnliga än manliga roller.
- Jaså? - Ja.
Det här manuset är inte mitt.
Camille trodde det fanns något för mig i det.
Hon är så himla snäll, den tjejen.
En dag kommer hon bli agent.
Hon kan handskas med människor, hon är godhjärtad,
lite som du fast mindre hårig.
Det är toppen.
Och säg, skulle du acceptera att ha henne som agent?
Är du galen? Du är ju min agent.
Det är bara för att diskutera saken.
- Vill du inte vara min agent? - Klart jag vill.
Men det är komplicerat ibland att jobba ihop.
Håller du inte med?
Är det för vad den där tönten sa?
Nej då, inte alls.
Jag pratade med Hicham och de andra
och de sa att det var komplicerat att blanda ihop allt,
att det kunde skada dig.
Aldrig i livet att jag byter agent.
Du hittade mig, du känner mig, du försvarar mig.
Jag vill inte ha någon annan än dig, okej?
Vad tror du om det här med junioragent?
- Jag vet inte. - Jag tror jag skulle gilla det.
- Va? Du? - Ja.
Jag är bekväm med okända skådisar.
Jag känner mig som dem.
Jag vill försvara dem, kämpa för dem,
utvecklas ihop. Det är fint att få folk upptäckta.
Du är ung och entusiastisk, det är bra, men...
Du måste se vår verklighet.
Det tar år att bli agent.
Man måste ha kontakter,
bygga upp ett nätverk,
ha en viss kompetens, annars är vi inte trovärdiga.
Det är sant.
Men hör på,
du kommer att lära dig snabbt med Andréa.
Du har knappt varit här i tre månader.
- Sju. - Nej.
Jo.
Var det fem månader sedan jag flyttade?
Det är öppet.
- Godkväll. - Godkväll.
Vill du ha en kopp te?
Nej tack, det är bra.
Hur är det? Du ser nedstämd ut.
Jag mår inget vidare.
Jag har missat en roll i James Bond.
Det var en barndomsdröm.
Så jag har lämnat Bréhier.
- Vad bra. - Hetsa inte upp dig.
Jag har inte lämnat honom för att hitta en annan agent.
Jag tar en paus från agenter.
Hur menar du?
Jag ska inte göra så mycket film.
Jag ska spela teater. Jag klarar mig ganska bra själv.
Jag behöver inte någon.
Jag är ledsen. Jag gillade dig, Andréa.
Du gör slut när vi aldrig ens har dejtat.
Ja, det är lite så det är.
Och jag som lämnade en vacker kvinnas armar för det här.
Är du flata?
Tja, jag vet inte om man säger så än.
Förr i tiden kallade man er "tribader".
Först "fallna kvinnor",
sedan "tribader". Kom det tidigt?
Jag måste ha varit elva, tolv, kanske redan innan.
Var kommer det ifrån?
Tja, från samma ställe som för er.
Nej, manlig och kvinnlig libido är helt olika.
Mannens libido är fattig, mekanisk.
Ett stackars skalv, ett eländigt skalv.
Kvinnans libido är gränslös.
Berätta om flickan som du har lämnat.
Hon har blont hår, blek hy,
nästan genomskinligt blek,
gråblå ögon.
En lite kylig blick som samtidigt får en att smälta.
- En diskret tjej, ingen som sticker ut. - Den reserverade flickans lockelse.
Precis. Hon ger sig sällan hän, så när hon väl gör det
blir det ännu vackrare.
Jag är hemskt ledsen att ha stört er.
Oroa dig inte, batterierna var slut.
Du är väldigt direkt, du.
Det var inte hon som var i min säng.
Henne har jag förlorat för alltid.
Vill du komma till teatern och äta middag efteråt?
Men bara sådär, gratis och utan projekt.
Göra något gratis för en gångs skull.
Det låter bra.
Dörrarna stängs.
Jag tror att du har rätt.
Vi ska inte blanda ihop jobbet med oss.
Vill du göra slut eller ta en ny agent, då?
Även om jag byter agent kan väl du ge mig råd
och hjälpa mig diskret, eller hur?
Ja.
Vem har du i åtanke? Andréa?
Jag vet inte. Hon skrämmer mig lite.
Dessutom är ni vänner. Det vore knepigt.
Arlette är inget bra val för en ung skådespelerska.
- Nej, men vi tycker mycket om henne. - Ja.
Nej, jag tänkte faktiskt på Mathias, för han är en bra agent.
Vi har inga känslomässiga band
så ingen kan sprida rykten.
Du har säkert rätt. Det är ett bra val, verkligen.
Ja, jag tror det.
- Jag ska gå. Vi syns strax. - Ja.
Någon har haft en glödhet natt.
Exakt.
- Gissa med vem? - Med vem?
- Fabrice Luchini. - Nej!
Det var kanske att gå väl långt.
Lägg av. Det var glödande platoniskt.
Han lämnade Bréhier.
Jävlar! Det är bra, det. Det tycker jag om.
- Det räcker, Arlette. - Vilken stel en.
Vi pratade natten lång. Helt sjukt. Jag älskar snubben.
Och utan att skryta så tror jag att han gillar mig med.
Jag förstår inte. Sa han ja eller inte?
Inte än, men han har bjudit in mig till teatern ikväll.
Vi ska inte ropa hej än, men det luktar gott, gott.
Där ser du. Det räckte att våga.
Åhej.
Vi ses.
Det är knepigt att använda.
- Det är liksom en vätska. - Ja.
I en silikongrej. Åh! Din pappa är där.
Ah! Noémie, allt väl?
Tja, jag presenterar väl inte er.
Öh... nej.
Nej.
Jösses.
Jösses. På samma gång
är det så rörande att se er två så där.
- Du är verkligen känslosam. - Ja.
Ska jag ta en liten bild av er?
Jo!
Ursäkta.
- Ingen fara. - Hon vet att jag är ett fan av dig.
Jag är lite blyg.
Jag är också väldigt blyg, men ganska trevlig.
Gå närmre.
Sådär, vilket fint leende.
Sådär ja.
- Hej. - Mathias!
- Allt väl? - Allt väl, ja.
Jadå.
- Ska vi? - Självklart.
Underbart!
Han vill att du ska göra rollen.
Du borde träffa honom. Han är en pålitlig och bestämd typ.
Va?
Jag sa inte
att du gör Marchals film i september,
men läs manuset först så löser vi planeringen senare.
Va? Ja. Jo.
Söker du något?
Nej.
- Känner du henne? - Vem då?
Camille.
Camille?
Nej, men hon är förtjusande,
gnistrande, väldigt söt.
Vad tycker du?
Vi hörs, Mathias!
Vi ses, Camille.
Hej då.
Ring mig.
Är allt bra? Vad gav han dig?
Inget.
En pappa-dotter-grej.
Seriöst, Hicham, det går bra.
Okej? Så lita på mig.
Stressa mig inte för det hjälper mig inte.
För att hjälpa dig ikväll.
Så de goda nyheterna har spridits fort.
Men det är inte i hamn ännu. Hur var det med björnens skinn?
Öppna.
Bär den på teatern ikväll.
- Okej. - Kom igen, prova den.
- Vad då, nu? - Ja, jag vill se dig i den.
- Nej, jag vill inte prova den nu. - Vi gick på högstadiet ihop.
Du gillar ju ändå inte män.
Ingen kollar. Prova den.
Jag tänker inte prova den nu, framför dig. Verkligen inte.
Okej.
Släpp inte Luchini. Folk kommer att snacka,
vi får inte se ut som idioter.
Okej, Martel?
Okej.
Det var strålande.
Tack så mycket.
Godkväll.
- Godkväll. - Du är elegant.
Tack, och bravo. Det var väldigt fint.
- Gillade du det? - Älskade.
Tack.
Jag älskade det...
Blondinen du pratade om, är det hon?
Nej, det är inte hon.
Hon verkar gilla dig, däremot. Bara att köra.
- Tror du? - Ja, det syns.
- Du vet redan om det. - Nej, det gör jag inte.
- Jag vet inte ens hur jag skulle göra. - Lita på mig.
- Ska vi äta? - Ja.
Godkväll.
- Kan vi prata? - Det passar inte så bra.
- Vi kan försöka höras. - Låt dig inte luras.
- Hon är farlig. - Va?
James Bond, det var en bluff, eller hur?
- Jag hänger inte med. - Inte jag heller.
- Det är du som ligger bakom allt. - Va?
Om jag ändå hade makten
att påverka den rollsättningen. Vilket smicker.
Det var inte Debby McWilliams du träffade.
Vem var det då?
Jag är paranoid jag med
men ofta vinner de enkla svaren.
Hon bryr sig inte om dig. Hon vill bara hämnas.
Varför då? Har du nåt att förebrå dig?
Inte alls. Sanningen är att alla flyr ASK
för sedan Samuel dog slåss ni som hundar om hans arv.
Du anmälde oss till skattemyndigheterna.
Nu, på ruinens brant,
slumpar de ut sig till en vulgär miljonär.
Det är över med er.
Tro vad du vill.
Jag tror på det jag ser och känner.
Det som hände på din balkong igår, det var på riktigt.
Det är det som räknas.
Ni är extremt underliga, ni agenter.
Vad är det?
Nå, sa han ja?
Kan jag få andas, tack? Sluta trakassera mig.
Lugna dig, tack.
Nej, ta ett sömnpiller och lägg dig.
Sluta, är du snäll.
Jag har fått nog av pervon.
Årets manager är vad du är, med den här jäkla pressen.
Inga självmord än?
Låt mig vara.
Vad är det här?
Det är ett klipp från en pjäs som heter Frånvaron.
När jag tänker på det
Blir jag svartsjuk
En sjungande fånge. Det var i sanning originellt.
Strunta i klänningen. Vi hade låg budget.
- Du är hans assistent. - Inte längre.
Det kommer att bli kul här. Kolla.
Ursäkta.
Hallå?
Hej. Det är Cachet, din granne.
Ja, goddag.
Jag ringer angående
försäljningen av din lägenhet. Har du en minut över?
- Det måste vara ett fel. - Nej, jag har annonsen framför mig.
Det är din lägenhet.
Vad är det här för skit?
Ska jag komma förbi senare?
Nej, det går bra. Tack.
För du kommer att missa en superviktig grej.
Vänta, jag ska spola tillbaka. Kolla.
Det är här som det är ganska kul.
Mår du inte bra?
Jodå, det...
Det är fantastiskt, Sofia. Du är fantastisk.
När kommer din mamma?
Nästa vecka.
Hur gammal är hon?
Femtioett.
Mot slapp hud.
Djupa rynkor.
- Lifting-effekt. - Hon blir bara stött om jag ger henne det.
Det är kändiskrämer. Hon borde bli smickrad.
Vänta, jag har inte visat dig.
Jag satt och gjorde mina visitkort inatt
för när Hicham väljer mig till junioragent.
Vad snyggt.
Vad gäller pappersfärgen tvekar jag mellan Versailles-vitt
och Kubansk dröm. Fräckare.
Det där är jättemörkt. Det ljusa passar dig bättre.
Ja, du har rätt.
Om du behöver hjälp att förbereda din ansökan,
göra eftersökningar eller så,
tveka inte att fråga.
När du sedan blir agent kan jag bli din assistent.
Tack. Det är sällsynt med riktiga vänner i det här yrket.
Jag blir så rörd.
Och vet du vad,
jag vet det om din pappa.
Jaha?
Hur då?
- Det syns. - Jaså?
Men...
Är du inte arg?
Alla har rätt till sina små hemligheter.
Okej.
Skönt.
Jag ville berätta, men jag fann inget bra tillfälle.
Det är kul. Jag har fantiserat om din pappa sedan jag var åtta.
Min första stake när han var naken i Greystoke.
När han högg huvuden med sitt långa svärd i Highlander.
- Blir du arg för att jag säger så? - Nej.
Du har kommit till min telefonsvarare.
Lämna ett meddelande så ringer jag tillbaka.
Sofia, du har inte sett Mathias?
Nej.
Du har kommit till min telefonsvarare.
Lämna ett meddelande.
Åh, hej.
Du, jag är ledsen för igår. Bréhier kom till teatern.
Det var spänt och jag blev rädd.
Det var hemskt, och du ringde precis då.
Öppna.
FLYTT
Slut på smekmånaden, Marteau.
Ta dina prylar och dra.
- Sluta, Hicham. - Nej.
Det finns gränser. Vi är inga djur.
Man måste kunna uppföra sig.
Nej, men vänta, Hicham. Sluta.
Jag sa ju att jag var ledsen. Vad mer kan jag göra?
Gå hem till dig.
- Du kan inte sparka mig. - Inte?
- Jag är delägare. - Okej, vi får se om saken.
För tillfället äger jag 60 %.
Fortsätt som delägare du, men hemifrån.
Lämna företagets ägodelar.
Telefon, dator, talanger, allt.
- Hallå? - Hej, Andréa.
- Det är Fabrice Luchini. - Hej, Fabrice.
- Hur mår du? - Det är okej.
Jag ville säga att tack vare dig
har jag en dejt ikväll med blondinen från igår.
Ah! Ja, men...
Vad roligt. Det gläder mig.
Det är din förtjänst.
- Vad då, min? - Jag ska säga dig nåt, Andréa.
Du har väckt mig till liv. Vad gäller McWilliams
vet jag inte vad som är sant, men jag tycker det är roligt.
Du gillar att spela, och det är ovanligt.
Tack.
Jag ville säga något annat också, om du tillåter mig.
Jag tror på att du skapar nya territorier
och jag vill gärna upptäcka dem med dig.
Tack för ditt samtal, Fabrice.
Det är jag som ska tacka. Ha det fint, min kära agent!
- Vi hörs. - Vi hörs.
Bravo, Martel. Jag visste att du skulle fixa det.
- Mathias! - Vad gör ni här?
Åh, förlåt, det...
- Tack. - Hej då.
Hej då.
Nej, men Noémie, låt det vara.
Ja. Jag var så orolig.
Jag ringde alla Paris sjukhus, och till slut brandkåren.
Ja, jag må då säga... 24 missade samtal.
Du måste tycka att jag är galen. Allt är sönder.
Eftersom du hör till byggarnas familj
kan du nog reparera det.
Tack.
Nathalie Baye har ringt.
Jag sa att hennes avtal var klart.
- Jag hoppas jag gjorde rätt? - Jadå, tack.
Jag har sett alla sorter, men aldrig några som ni.
Två förälskade som står mitt framför varandra
och låtsas skåla istället för att kyssa varann?
Aldrig sett förut.
Jag ska förklara, herrn.
Det är damernas fel, som har stigit oss åt huvudet.
Herregud, Mathias!
Herregud! Mathias!
Den här gången nådde du fram.
- Till vad? - Till klimax.
Låt oss resa genast.
- Bra. - Vi reser.
Undertexter: Anna Fredén