Kör fortare.
Jag gör mitt bästa, herrn.
Lidia Aguilars familj?
Ja. Mår hon bra?
Ja. Doktorn undersöker patienten nu.
Vi berättar mer när vi har en diagnos.
Är hon vid medvetande?
Hon är vaken. Hon mår bra.
Vad är felet?
Vi kan inte säga mer nu. Ni får vänta.
Tack.
Jag har lärt mig att vissa saker är bäst att behålla för sig själv.
Oavsett vad det kostar.
För när hemligheterna uppdagas,
kan livet förändras fullständigt.
Fröken Aguilar. Ni ser ut att må bra.
Vad är det för fel på mig?
Ni väntar barn.
EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
-Mår ni bra? -Ja.
Det var inte vad jag hade förväntat mig.
Ibland är det bättre när saker sker oväntat.
Ja.
Ni ska få all information när er man kommer.
-En sköterska kan hämta honom. -Min man?
Mannen i väntrummet. Jag trodde han var er man.
Ja. Ursäkta, jag är lite...
...förvirrad av allt.
-Så klart. Vi kallar på honom. -Nej. Jag menar...
Vi har väntat på det här så länge.
Jag vill meddela den goda nyheten själv, om det går bra.
Han kommer bli glad.
Förståeligt om det är ert första barn.
-Var det allt? Kan jag gå? -Allt är i sin ordning.
Boka ett återbesök och ta hand om er.
-Bra. Tack. -Gläds åt nyheten.
Ja... Tack.
Lidia, mår du bra?
Vad sa de?
-Låt mig vara. Jag vill hem. -Lyssna...
Lämna mig i fred!
Gå.
Ni måste ha haft en bra anledning att slåss med Carlos inför min bror.
Hoppas det var värt det.
Gällde det henne?
-Lidia? -Varför tror ni det?
Det var nog hon som krossade Carlos hjärta.
-Jag vet inte vad ni pratar om. -Sättet han ser på henne
och hur han drog ut henne ur byggnaden.
Efter att vi slogs?
Klart jag hade rätt.
Jag måste gå.
Förlåt för det som hände på taket.
Det har varit en tung tid.
Jag tappade kontrollen.
Ett kort ögonblick funderade jag på att ta mitt liv.
-Förlåt om jag pressade er. -Nej.
Klandra inte er själv. Det är inte ert fel.
Ingen når den punkten på grund av press.
Mår ni bra?
Jag förlorade ett vittne på det sättet.
Det var längesen.
Var hon beskylld?
Det är svårt att komma över det.
Hur längesen var det?
Ni behöver inte berätta om ni inte vill.
Det kan vara bra att prata. Det hjälper mig.
Förlåt om jag fick er att må dåligt.
Det är svårt att gå igenom det själv.
Och ni, på taket,
bevisade att alla män inte är som den som lämnade mig.
Om han lämnade er är han ett svin som inte förtjänar er.
Ursäkta, jag skulle inte ha sagt så.
-Jag borde gå. -Nej. Snälla.
Ni har alltid behandlat mig så väl...
Jag vet inte om vi borde...
Snälla, lämna mig inte ensam.
Sara! Vi vann! Vi lyckades!
Vi fick bort reglerna.
Och det slutar inte där. Du börjar imorgon.
Men som telefonist, så du kan inte ge mig order.
Är du inte glad?
Det är inte det. Jag är jätteglad för din och tjejernas skull.
-Jag kommer inte tillbaka. -Va?
Vi vann. Vi gjorde det tillsammans.
Du behöver inte oroa dig för nåt.
Vad är det? Du vet att du kan berätta allt för mig.
Det finns en doktor Longoria. Han behandlar fall som mitt.
Vilka fall?
Jag vill bara veta vad det är för fel på mig.
Jag behöver veta vem jag är. Förstår du?
Självklart.
Jag hjälper och stöttar dig med allt,
men vad kommer doktorn säga?
Jag vet inte.
Han har bra rykte. Jag har sökt information.
-Jag har fått veta... -Doktorer botar sjukdomar,
och du är inte sjuk.
Vill du verkligen stötta mig, så stötta mig i det här.
Jag vill träffa doktorn.
Jag är hemma. Har jag missat nåt?
Varför röker du skräp?
Vad pratade ni om?
Om strejken, hur vi ska fira och...
-Carlota. -Va?
Inga fler lögner.
-Vilka lögner? -Jag måste berätta en sak.
Han frågade mig inför alla, mormor, mitt i strejken.
Vad för strejk? María Inmaculada?
Nej, nej. Storken. Det är...
...ett kafé nära jobbet.
-Ja. -Där.
Bra. Jag är glad.
Må Gud välsigna er med bröllop och sen barn.
Inte så snabbt, mormor. Det finns tid för allt.
Äktenskap utan barn är som en ugn utan kol.
Helt meningslöst.
Igår kom Pablos förlovningsring ut.
Inget är som en bra örtlikör.
-Ska jag skicka den? -Nej!
Den här är jättefin.
Ja, oroa dig inte. Behåll den.
Som ni vill.
Grattis till er båda.
-Ni gör mig så lycklig. -Tack, mormor.
Sköt om dig. Du ska stråla på bröllopet.
Då så. Hej då!
Var anständiga.
Gud finns överallt, förolämpa honom inte.
Doña Lola, vi är förlovade.
Gud har viktigare saker att tänka på.
Gud kanske, men inte jag.
Ingen förrätt förrän maten har välsignats.
-Överens? -Överens, doña Lola.
Så ska det låta.
Om du fortsätter vara enig med henne, så får vi inte sitta tillsammans mer.
-Hon släpper in mig utan att klaga. -Ja, men du är min fästman och...
-...vi älskar varandra. -Ja.
Vad mer behövs?
För vad?
När du tittar på mig så där borde jag veta vad du tänker.
Jag tänker på oss, hur mycket vi älskar varandra,
och den tid vi har varit tillsammans.
Jag har förändrats mycket sen jag kom till Madrid.
Jag är självsäkrare nu, med tydligare och mer moderna idéer.
Jag inser att mina småstadsidéer är förlegade.
Jag vet att du försöker säga mig nåt, men...
Vissa traditioner är bara mossiga.
-Ja. -Eller hur?
Om två människor älskar varandra är det inte värt att vänta på...
Jag har svårare och svårare att behärska mig.
Svårt att behärska dig?
Du vet, glöden, vad jag känner när vi är tillsammans...
-Känner inte du det? -Nej... Ja!
Jo, det känner jag, men det är väl ingen stress?
Vi har all tid i världen.
Man ska inte ta ut brödet ur ugnen för tidigt.
Vad pratar du om?
Jag är hungrig. Vi går och äter.
-På smörgåsstället. -Och doña Lola var orolig.
Okej, men du betalar. Jag hör om Lidia vill följa med.
Så kan vi meddela nyheten tillsammans.
Som du vill, framtida fru.
Charmör.
Lidia?
Det verkar bara bli vi två.
PABLO SANTOS - ONSDAG FIMOS
Sex dagar.
Sex dagar är 144 timmar. Håll ut, Pablo.
Var är hon?
Söker du Lidia, är du här förgäves.
Folk såg er bråka efter strejken. Vad hände?
Ljug inte. Ni åkte i väg tillsammans.
Ja, vi stod utanför när hon plötsligt svimmade.
-Svimmade? -Jag tog henne till sjukhuset,
men hon åkte hem själv. Hon mådde bra.
Hon reagerade på nån medicin...
-Vad fan säger du? -Jag säger
att jag försökte fråga vad som hände men hon vägrade svara.
Varför bråkade ni?
Sa hon varför det hände?
Jag gjorde inget, jag svär. Jag är lika orolig som du.
Om nåt hände och du undanhåller det...
-Vad ska vi göra? Slåss? Igen? -Nej.
Om nåt händer henne, dödar jag dig.
Sex månader är för lång tid att inte ses, eller hur, prinsessan?
Tack för att du svarade så snabbt.
Hur mår du, Alba?
-Alba dog för länge sen. -Visst...
Jag är glad att du fortfarande litar på mig när det går dåligt.
Vad är det nu?
Jag behöver ett änkeintyg.
Vem är det till?
-Till mig. -Va?
Jag är gravid.
-Vet du vem fadern är? -Det spelar ingen roll.
Jag ska uppfostra barnet själv. Jag behöver inte en man vid min sida.
-Raring, vad sägs om att ha... -Nej.
Jag tar hand om barnet på egen hand.
Därför behöver jag din hjälp.
Du vet bättre än nån
att världen kommer att döma mig hårt om jag inte blir...
...en fattig änka.
Då så.
-Ge mig ett par dagar. -Jag behöver det snarast.
Jag trodde intyget var till Ángeles.
Varför trodde du det?
Jag tror att hon också har problem.
Hon bad om information om en polis vid namn Cuevas.
Exakt vad sa hon?
Det får du fråga henne.
Hon bad om diskretion, och du känner mig.
Victoria, vad sa Ángeles?
"Vittnet såg en mörkhårig kvinna dumpa bilen."
Ángeles.
-Det är sent, jag måste gå. -Redan?
-Vill du inte sova över? -Nej, jag har jobb som väntar.
Det här skulle inte hänt, det får inte upprepas.
-Jag brukar inte göra så här. -Nej.
Det är första gången i mitt liv.
Jag menade inte så. Men utredningen pågår fortfarande.
Ángeles, du är en enastående kvinna...
...men jag kan inte nu. Jag är ledsen.
Vad gör du här?
Ska jag berätta här, eller kan jag komma in?
Vad gör du här?
-Mario är i Madrid. Han stack inte. -Va? Vad säger du?
Jag hittade den här idag. Mario sa att du gav den till honom.
Bra. Nu har du en souvenir från när ni bedrog mig.
Du förstår nog inte.
Mario hade nycklar hem till mig. Den här var inte där förut.
Tänk om han var hemma hos mig?
Du håller på att tappa förståndet.
Mario är inte här.
-Hur kan du vara så säker? -För Mario stack.
Han sågs åka med en kvinna.
Jag trodde först att det var du...
...men han älskade visst inte dig heller.
Mario var otrogen mot båda. Jag känner mig lika sviken.
Visst. Vart vill du komma?
Jag är inte din fiende.
Vi står på samma sida.
Så nu vill du att vi blir vänner?
Nej, jag vill inte vara din vän, jag vill bara...
-...begrava stridsyxan. -Det är inget krig.
Jag har inget intresse av det.
Mario försvann. Jag vill bara veta var min man är.
-Du får ursäkta... -Ingen fara.
Han kommer att dyka upp. Och jag har fullt förtroende för Cuevas.
God natt.
Doña Lola sover sen länge så du och jag kan...
Nej! Är du galen? Nej.
Jag visste inte att du var sån.
Jag är väldigt anständig.
Men vi är förlovade, det är en helt annan sak.
Jag vill göra det som par gör.
-Som de gör när de är gifta. -Det är struntprat!
-Vi är nära nog. -Jag kan inte!
Varför inte?
-Om du inte gillar mig... -Det är inte det.
Klart jag gillar dig.
Jag gillar dig massor. Du är inte problemet, det är jag.
Jaså? Jag duger att äta smörgås med,
men när det kommer till det andra, så...
Marga, jag kan inte.
-Varför? -Jo...
Jag har en liten...
-En fånig hemlighet. -Inga fler hemligheter, sa vi.
Okej. Här...
Fimos? Vad är det?
-Är det som en böld? -Nej, det är det inte.
Hör på...
...försök tänka dig... en sköldpadda.
När den sticker ut huvudet...
-Eller en bläckfisk... -Pablo!
Det är församlingsbladet. Varför visar du det?
Du frågade ju.
Men nu kommer jag inte kunna glömma det.
Vi skulle ju inte ha hemligheter?
Det är nog bättre att ha några hemligheter.
Vem är det?
Don Francisco, vad...
Förlåt, jag kunde inte vänta. Det är viktigt.
-Vad är det? -Jag söker Lidia. Är hon här?
Nej. Jag är också förvånad,
men vi tänkte att hon tog en drink efter jobbet.
Är det nåt fel?
Lidia lämnade jobbet med Carlos.
De bråkade på gatan och Lidia...
-...svimmade. -Va?
Carlos säger att hon lämnade sjukhuset,
men hon ville inte säga vad som hänt.
Varför bråkade de?
Hej.
Jag går nu så att ni kan prata ostört.
-Pablo... -Nej, det är okej.
Säg till om ni behöver nåt, men jag vill inte... snoka.
God natt.
Carlos fick veta att Lidia och jag umgicks en natt.
Umgicks? Umgicks mycket?
I huset...
Jag visste inte det.
Jag menar, det är inte...
Viktigast är att Lidia mår bra.
Det är just det. Jag vet inte om hon gör det.
Carlos sa att hon reagerade på en medicin.
-Medicin? -Ja.
Hon är frisk som en nötkärna.
Lidia är fröken Hemligheter, så hon kanske...
Hon är reserverad även mot vänner. Inte bara mig alltså.
Vi kan höra med Carlota om hon vet nåt.
Bra. Jag åker till sjukhuset och frågar.
Det här är min adress.
Meddela mig om ni får veta nåt.
-Marga. -Ja?
Jag uppskattar det.
Oroa er inte. Det viktiga är att hitta henne.
Ska du ha en till?
Okej, drick tills du stupar, men jag tycker
att tystnaden har varat för länge.
-Carlota... -"Carlota" mig inte.
Säg nåt.
-Vad? -Sara öppnade sitt hjärta för dig.
Hon förtjänar att höra vad du tänker.
Det var oväntat.
-Hur länge har du dolt det? -Oviktigt.
Vad är viktigt? Vad vill du att jag ska säga?
Först såg jag er kyssas, nu känner sig Sara som en man.
-Sluta, Miguel! -Det är en normal reaktion.
Du ber mig reagera som om det vore normalt när vår värld håller på att rämna.
-Vad är jag i relationen? -Du?
Du borde tänka mer på Sara och mindre på dig själv.
Jag trodde att du var en modern man som kan anpassa sig.
Ja, men ni kanske ber om för mycket.
Jag öppnar dörren.
Miguel, är Carlota här?
-Vad är det? -Jag måste prata med henne.
-Kom in. -Tack.
Marga! Vad gör du här så här sent?
Hon är här för att fira den proletära segern.
Hon kanske förstår bättre än jag.
Ni kan väl berätta? Jag går.
Hej då.
Ignorera honom, han har haft en dålig dag.
Lidia är borta. Är hon här?
-Här? -Carlos och Francisco slogs
-och Lidia svimmade på gatan. -Vad hände?
Carlos tog henne till sjukhuset och sen åkte hon därifrån,
-men hon kom inte hem. -Om hon inte är här...
-Vi borde gå till Ángeles... -Inte efter det som hände.
Lidia kommer först.
Då så.
Vi går.
-Ledsen, Sara. -Ingen fara.
-Meddela hur det går. -Visst.
-Ángeles. -Vad gör ni här?
-Får vi komma in? -Självklart.
-Förlåt att det är sent, men... -Vänta lite.
Först vill jag be om ursäkt.
Jag är ledsen för det som hände med strejken,
men jag var i en mycket svår sits.
Det är inte därför vi är här. Vi letar efter Lidia.
-Är hon här? -Tjejer.
Tack och lov! Var har du varit? Vi var oroliga.
Hur är det? Mår du bra?
Det har hänt en sak.
Det har blivit riktigt illa.
-Carlos får inte veta det här. -Säkert? Jag menar...
-Han är fadern. -Och Francisco?
Han kom och letade efter dig och han sa att ni...
Att vi försöker igen.
Jag kan inte belasta honom med Carlos son.
-Han kanske vill det. -Det är inte så lätt, Marga.
Jag älskar dem båda, Carlos och Francisco, och...
Jag blir galen.
Jag vet inte om man kan älska två samtidigt.
Det kan man, och du behöver inte känna dig dum för...
-...sånt händer. -Det gör det sannerligen.
Jag vet inte hur jag ska hantera det.
Det är mitt ansvar och...
Jag borde uppfostra mitt barn på egen hand långt härifrån.
Är du från vettet? Spanien är inte redo för ogifta mödrar.
Det är exakt därför jag måste åka långt bort.
Bara så där? Du flyr,
som alltid. Såsom Alba Romero skulle göra.
Det här är annorlunda. Två är involverade.
Du kan inte hålla graviditeten hemlig.
-Alla har hemligheter. -Alla hemligheter kommer fram i slutändan.
De och andras,
hur väl man än döljer dem.
Jag hoppas att du har fel.
Vissa hemligheter bör aldrig komma fram, eller hur?
Om du pratar om Mario,
behöver du inte oroa dig. Det finns inget att frukta.
Jag tycker ändå att du ska stanna! Förstår du inte?
Ska du lämna ditt liv på grund av två män?
Ska de få bestämma? Vet du vad din framtid är?
Att återgå till företaget,
avsluta telefonprojektet och bli framgångsrik.
Beslutet är fattat, Carlota.
Okej, men räkna inte med mig.
-Carlota... -Gå inte!
Tjejer, snälla, bråka inte.
Vänta. Vad är det med dig?
Du är orättvis mot henne. Du av alla.
-Jag? Vad pratar du om? -Inget.
Du sa förut att alla har hemligheter.
-Du menade mig, va? -Jag såg dig kyssa Sara.
Du behöver inte förklara.
Vi är inte vänner som delar hemligheter.
Det var inte planerat. Jag blev bara kär.
-Allt är inte så enkelt. -Jag vill inte höra.
-Marga, snälla... -Låt mig vara!
Varför försöker du förföra inspektör Cuevas?
Vem har sagt det?
Ljug inte. Jag vet allt.
-Har du nåt att säga? -Nej.
Oroa dig inte.
Jag har allt under kontroll.
Ja, det låter väldigt betryggande.
Misstänker han dig? Eller oss?
Nej! Sluta oroa dig.
-Jag tar hand om det. -Ángeles, om du har problem,
har alla problem. Vi är också inblandade.
Du kan inte göra det själv.
Du sa nyss att du ska åka iväg för gott.
Då känns det inte som att vi är enade.
Så spar på orden.
Jag väntar barn. Vad vill du att jag ska göra?
Om barnet är ett problem...
...finns det sätt att lösa det.
Det sa du till mig när jag var gravid med Marios barn.
Var det okej för mig, men annorlunda för dig?
Det är inte detsamma.
Inte? Vad är skillnaden mellan dig och mig?
Det kan jag inte säga. Det är nåt...
Vadå?
Glöm det.
Jaså?
Du ber mig berätta allt,
sen gömmer du dig bakom ditt förflutna, dina hemligheter...
Be inte andra om sånt du inte själv kan ge.
Gå härifrån.
Gå.
Från och med nu ser vi efter oss själva.
Herregud, Lidia, var har du varit?
Jag var så orolig.
Vad är det?
Jag önskar att jag inte hade förlorat dig på tågstationen.
Som barn fick jag lära mig att försvara mig själv,
och vilka jag kunde lita på.
Och jag blev utnyttjad.
Jag blev gravid.
Men Victoria hjälpte mig.
Jag gjorde abort.
Då... Jag kunde inte.
Förlåt.
Du gjorde det rätta.
Jag tror det.
Du är den första som får veta det.
Inte ens tjejerna vet.
Varför berättar du det nu?
Vad har förändrats?
Jag är gravid med Carlos barn.
Jag tänker inte gå tillbaka till honom. Jag kan inte.
Men jag vill behålla barnet.
Innan du kom tillbaka...
...förförde han mig.
Det var då han stal idén till telefonkioskerna.
Jag kan inte gå igenom det igen. Jag vill inte...
...behöva undra igen vad som hade skett om...
Vi kan inte vara tillsammans så här.
Jag kan inte tvinga dig,
att bära den här bördan.
Det är bäst att jag åker.
Lämnar Madrid.
Jag måste göra det på egen hand.
Det är bäst så.
Även för dig.
-Förlåt. -Försvinn.
Ut härifrån.
Ibland är vi tysta för att slippa bekänna våra rädslor.
Hemligheter skyddar oss.
Vare sig vi bekänner dem eller inte,
har de alltid konsekvenser.
Nu är det dags att möta mina.
-Vad tycker du om stället? -Det är okej.
Jag gillar det inte.
-Kan vi inte gå hem? -Jag har tänkt igenom det.
Det är bara en intervju med doktorn. Om det går bra...
Mår du bra?
-Är det för att Miguel inte kom? -Ja.
Sara, jag har aldrig berättat det här...
...men för ett tag sen, hade Miguel några dåliga vanor
och han umgicks i fel kretsar.
Jag hjälpte honom komma ur det.
Nu när du behöver hjälp, så sårar det mig.
-Att han är så självisk. -Oroa dig inte.
Ingen fara.
Det ordnar sig.
Det är vanligare än många tror.
Många män och kvinnor känner att de är i fel kropp.
Ni är vid ett vägskäl, men ni behöver inte gå igenom det själv.
Hon är inte ensam. Hon har vänner som stöttar.
Så bra. Det är viktigt att ha stöd från sina närstående.
-Kan ni förklara vad som händer med mig? -Ja.
Ha tillit till vår erfarenhet. Psykiatrin har gjort stora framsteg.
-Vi stigmatiserar ingen. -Ja.
Vilka är era metoder? Ni har inte förklarat dem.
Det är rörande hur mycket ni bryr er, men tro mig, hon är i goda händer.
Jag föreslår att hon fyller i några formulär.
Om vi kommer fram till att vi kan hjälpa er,
erbjuder vi möjligheten att stanna här en månad.
En månad? Men, Sara...
Det är den tid som andra har behövt.
Jag låter er bestämma i fred.
Sköterskan kommer om en stund. Om ni bestämmer er för det här,
-börjar vi så fort som möjligt. -Bra.
-Hej då. -Tack.
Vi kan väl börja med att titta runt?
Eller höra med patienter vad de har att säga.
Det är ingen stress.
Jag har tänkt på det här, och kämpat med det i flera år.
Jag tror doktorn vet vad jag känner.
En månad går fort.
Jag vill göra det här. Jag är förberedd.
Kan du skicka hit en väska med saker?
Ja. Men ring mig när du har kommit till rätta.
Ja.
Det är okej om du skulle ångra dig.
Ring så kommer jag och hämtar dig.
Lidia, åker du idag?
Jag måste lämna in min uppsägning först.
Jag tänkte på den dagen vi började jobba där.
-Minns du? -Du hade bara en resväska.
Ja. Det var en hemsk dag.
-Jag gick vilse och ville hem. -Du rånades.
Ja.
Men nu när jag tänker på det,
var det en av de lyckligaste dagarna i mitt liv.
Det låter lite konstigt...
...men det var då jag mötte dig.
Jag ville inte att du skulle åka...
...utan att veta det här.
Varför har du inte sagt nåt?
Du har tillräckligt att tänka på.
Och ta den här.
Bara temporärt, ingen kyrka, ingen tid. Det är en röra just nu,
men du ska veta att jag vill att du kommer.
Det blir inte detsamma utan dig.
-Jag kommer verkligen sakna dig. -Och jag dig.
Och må inte dåligt för det igår.
Det måste ha varit svårt att ta det beslutet.
Du gör det för barnet.
Hoppas Carlota förstår det.
Det kommer hon göra. Du vet hur envis hon är.
Ja.
Men ibland vet vi inte varför vi gör det vi gör.
Det gör mig ledsen för...
...jag vill hjälpa dig med barnet och bli tant Marga.
Du har alltid varit som en storasyster för mig.
-Varför gråter du? -För jag är ledsen.
-Det är inte farväl för gott. -Lovar du?
-Jag har ju min inbjudan. -Ja.
Det kan jag inte missa.
Hallå?
God morgon. Ni har ett samtal från Bilbao. Vill ni ta det?
Från Bilbao?
-Ja, tack. -Jag kopplar fram det.
Hallå?
Hallå, jag hör er inte.
Om det är ett skämt, är det inte roligt.
Jag kommer!
Lidia har dykt upp.
Hon har ett möte med Uribe kl. 08.00.
Jag ville bara meddela det.
Jag vet, jag har träffat henne.
Och du sa inget?
Jag är också orolig för henne.
Du förtjänar inte att veta det för du förtjänar inte henne.
Ja, jag är en riktig skitstövel, och jag har varit förblindad av agg.
Jag vill ändra på det.
Sa hon vad doktorn hade sagt?
Snälla, jag vill hjälpa henne.
Hör på...
Försvinn.
Jag vill vara ensam. Gå.
Kom igen!
Fördelen med hemligheter är att man bestämmer själv,
och när som helst kan du ta steg för att förändra livets riktning.
Men man kan inte alltid förutse vilka konsekvenser det får för andra.
Därför måste man vara beredd på allt.
Hur mår du?
Lämna mig i fred.
Lidia, gör det inte. Åk inte.
Du kan inte ge upp dina drömmar och allt.
Du lämnar många som älskar dig. Marga, Carlota, Ángeles...
...och mig.
Du flyr och du är ingen ynkrygg.
Vad pratar han om?
-Lämna oss i fred. -Lidia, vad pågår?
Ska du åka härifrån?
Jag är gravid.
Och ingen annan än jag ska avgöra min framtid.
Undertexter: Lisa Olsson