Tidligere...
Jeg tror at han liker deg.
Hvem er i de andre kamrene?
Vi kaller oss Legionen.
Dette er din oppgave, å kjempe mot Djevelen.
Jeg ville gjøre deg menneskelig. Men glem det.
Vær kald, vær et romvesen.
Jeg er sannheten og dommen. Og jeg skal herske.
Det er deg.
- Kan jeg hjelpe deg? - Nå snakker du med meg.
- Supergirl snakker med meg! - Kom inn, nå.
Jeg er Brainiac-5, halvt datamaskin, halvt organisk.
Helt coluansk, med intelligens på 12. nivå.
Jeg heter Querl Dox, men legionærene kaller meg Brainy.
- Legionærene? Sendte Mon-El? - Ja.
For å sjekke at nervebanene dine.
Hjernen din er usedvanlig frisk med tanke på at du ligger i koma.
Sa du "koma"?
- Du har vært i koma i to dager. - Jeg er i loftsleiligheten min.
Å! Du mener den fysiske manifestasjonen av stedet-
- der ditt underbevisste føler seg tryggest.
Hvordan kan du være her da?
Mon-El vekket meg fra hypersøvnen så jeg kunne kommunisere med deg.
Teknologi fra det 31. århundre.
- Det er den som holder deg i live. - I live?
Reign bekjempet deg. Husker du ikke det?
Vær her hos meg!
Nei, dette er galskap.
Reign er der ute. Folk dør. Jeg er nødt til å våkne.
Du hører ikke etter.
Hva?
- Kanskje vi skal slappe av litt? - Den åpner seg ikke.
De gode nyhetene er at hjernen hennes er aktiv.
De dårlige nyhetene er at hun er veldig sint.
Hun elsker sikker å være fanget i et fengsel for sinnet.
Snakker du med henne mens du snakker med oss?
Kronen er koblet til AI-kjernen min.
Den oversetter hjernebølger og sender signaler tilbake.
Disse tankene kan gjøre folk friske, så hun trenger bare å få hvile.
- Visste du at dette kom til å skje? - Nei, men hun overlever.
- Men når våkner hun? - Det vet vi ikke.
Reign er der ute. Og vi burde ha hatt Supergirl ved vår side.
Kanskje Reign også ble skadet.
Forhåpentlig. Hun slår nok snart til igjen.
Og du som trodde at jeg skulle knuse noe!
Det er Clara.
- Allerede? - Kinoen begynner om en halvtime.
Det er din tur til å lage middag.
- Har du noen kostholdsrestriksjoner? - Allergisk mot dårlig mat.
Greit. Spar deg til middagen. Ikke spis for mye.
Glad i deg.
Du har vært flink, barnet mitt.
Du utslettet enkelt datteren til El-slekten.
Du satte ditt preg på byen. Men du har fremdeles mer å gjøre.
- Hva vil du at jeg skal gjøre? - Verden må renskes.
Ikke bare for syndere, men også de som huser dem.
- Vi kan gi dem vekkelsen nå. - Hvordan da?
De som handler ondsinnet, gjør det åpenlyst, uten skam.
De rettskafne ser i bakken.
Tving blikket deres tilbake til lyset.
Vis dem hva rettferdighet egentlig er.
To dager siden hun ble lemlestet, men ikke et ord om Supergirl.
- Hun dukker opp. - Jeg håper det.
Kara finner henne alltid. Har hun kommet?
Kara? Hun... Nei, hun er...
Nei, det har hun ikke.
Når Kara kommer, kan vi prate litt om det som skjedde.
Ja. Ja, det burde vi gjøre.
Vi jobber sammen, vi er Karas beste venner, -
- og dere to har deitet. Hun bør få vite at vi kysset.
Jeg kommer fra en familie som lyver.
- Hvorfor er du her? - For å gi en beskjed.
- Vi er ikke budbringerne dine. - Jo, det er dere.
Du! Sett kameraet ditt på meg.
Denne mannen var en tjuv. Fordømt av sine egne handlinger.
Dere har latt synden slå rot og spre seg.
Og det verste er at dere har sett en annen vei.
Apati er den største av alle synder.
Fra nå av blir den straffet.
Det gis ingen nåde lenger, bare rettferdighet.
Jeg er her for å hjelpe dere.
- Jeg er her for å hjelpe dere. - Hun går til krig mot kriminaliteten.
Ikke bare det, mot hele rettssystemet.
- Vi må stanse henne. - Uten Supergirl?
Vi har jo en legion av superhelter her.
Jeg har dere å takke for at jeg lever.
Jeg ville ha gjort alt jeg kan gjøre for dere.
- Men dette kan ikke være vår kamp. - Vi kan da hjelpe dem.
Dør vi, setter vi framtiden på spill.
- Hva mener du? - Vi er på et oppdrag.
Vi kan sette det i fare.
Det vi vet, er at Supergirl lever.
Vi vet at Reign forsvinner til slutt.
- Er det alt du kan gi oss? - Vi vet egentlig ikke så mye.
I 2455 opplevde Jorden et tredjegrads utryddelsesfenomen.
Menneskeheten samlet krefter, men Jorden led en katastrofe.
Det var ikke bare tap av liv.
- Det var historie, kultur, kunst... - Alt som var interessant.
Mon-El fortalte oss om alt, fra Aristoteles til Bon Jovi.
Men vi har noen huller. Og vi vet ikke forløpet i dette.
Vi vet at Supergirl lever.
Og vi vet at Reign drar sin vei.
Men før hun gjør det, kan hun drepe tusener.
- Hva gjør vi? - Solnedgangsprotokollen.
En plan for å bekjempe Supermann om han vender seg mot oss.
Rød sol-granater, lydbomber, kryptonittpiler...
Det vi trenger for å ta en kryptoner.
Men Clark kvittet seg med all kryptonitten.
Det var det en grunn til, og Kara var enig.
Det var før Reign. Vi har den fra Coville.
Forbered det du må, men jeg må snakke med noen først.
Hva har skjedd med deg?
Jeg fortalte medfangene sannheten. De hadde foretrukket at jeg løy.
Kan du fortelle meg litt? Så forteller jeg det til Supergirl.
Du er hennes største fan.
Hun sa at du visste om Reign. Hvordan kan vi bekjempe henne?
Men hun har allerede vunnet.
Nei. Supergirl lever fremdeles.
Hun skulle tre fram, finne sin skjebne og leve opp til den.
Men Supergirl fornektet sin skjebne og besto ikke testen.
Supergirl kommer til å bekjempe henne.
Du må bare hjelpe oss.
Supergirl tapte slik at Reign kan forberede oss på det som venter.
Du skal aldri undervurdere Supergirl.
Jeg sendte ut en pressemelding om at CatCo ikke er under angrep-
-og at folk må forholde seg rolig.
Folk barrikaderer seg Hele byen er vettskremt.
Men det fins folk som jobber med å ordne opp.
- Jeg vet hvorfor du var utilpass. - Nei, det vet du ikke.
Vi er voksne mennesker, men vi passer ikke sammen.
Nei, nei. Det var ikke det jeg sa.
Det var Kara.
Er det fordi dere deitet en gang?
- Nei, det er ikke det, hun er bare... - Hva da?
Hun er syk. Hun har influensa. Det er en skikkelig fæl influensa.
Du vet hvordan folk blir.
Men jeg er hennes beste venn. Jeg bør dra bort.
- Ja, du er en god venn, men... - Hva da?
Suppe. Syke folk elsker suppe.
Da skaffer jeg det.
Winn? Jeg trenger din hjelp.
Dette er tortur!
Av alle de 4 237 642 versjonene av vårt møte jeg forestilte meg, -
- var ikke ingen av dem at du kalte det tortur.
- Hva gjør du? - Ser etter hjerneskade.
Hjerneskade kan vise seg på utallige måter.
Jordslag, mugg og rotter er indikatorer.
Det er bare for å forberede deg på å tre inn i virkeligheten igjen.
Er du ikke forberedt, kan du få sjokk.
Enkelte dør umiddelbart.
Vent litt. Betyr det at jeg er klar til å våkne?
Glemte jeg å si det?
Ja! Trenger jeg å gjøre noe?
Leiligheten er en manifestasjon av ditt underbevisste.
Døren er eneste vei ut.
Så jeg antar at du skal gå ut gjennom den.
Den tømmes. Hun er klar.
Det er meg, Kara.
Hun bør... klare seg fint.
Den går ikke opp.
- Du burde være bra. - Hvorfor våkner hun ikke?
- Hvorfor åpner den seg ikke? - Kroppen din er frisk.
Vi tømte tanken. Dvalen gjorde ikke skade.
Hvorfor er jeg her fremdeles?
Det er ikke noe galt med hjernen.
Det er du som er så smart. Kan ikke du finne ut av det?
Det er ikke noe fysisk.
Det fins ingen annen forklaring enn at det er du som holder deg igjen.
Men det er jo jeg som vil komme meg vekk herifra.
Hvorfor åpner den seg ikke? Den åpnet seg i stad.
Men å slippe ut...
...er noe annet. Er det en grunn til at hjernen din...
...forhindrer deg i å rømme? Selvoppholdelsen, kanskje?
- Jeg er ikke redd. - Du fikk juling.
Frykt er en logisk respons på den stimulusen.
Jeg er ikke redd!
- Våkne nå, Kara. - Brainy finner ut av det.
Ikke lov for mye. Jeg har ikke sett slikt.
Beklager. Det var ufølsomt sagt.
Hva skjer om hun forblir sånn?
Er hun ubevisst for lenge, kan det forbli permanent.
Reign angriper igjen.
Jeg ordner en sending.
Hun angrep en meth-lab. Hun angrep politiet også.
Jeg tar en ny skann av Kara.
Mon-El...
- Vi kan ikke ta sjansen. - På hva da?
Om noen tusen år slokker jordbruksplaneten Winath.
Ayla er derfra, så hun reiser for å sjekke.
Winath var et paradis, men Ayla landet og så at den...
Var ødelagt. Den var uttørket.
Vi kaller skadedyrene for "pesten".
De sluker alt på sin vei.
Brainy fant en måtte å stoppe dem på, men de oppdaget det.
Vi skjulte informasjonen på det tryggeste stedet.
I DNA-vårt. Der kan det ikke bli stjålet.
Det står skrevet i genene våre.
Så hvis vi dør, og DNA-et vår ikke lever videre...
...og alt er tapt...
Du aner ikke hvor gjerne jeg vil at vi skal bidra.
Bare sørg for at søsteren min våkner.
J'onn, hvordan går det med Solnedgang?
Lydvåpnene er nesten klare, men granatene tar minst en time.
- Og vi vet ikke hvor Reign slår til. - Jeg kan komme henne i forkjøpet.
- Du, sjef? James ringte akkurat. - Jeg ser ikke at det er relevant.
Han kan ha satt Kara i en kinkig situasjon med Lena Luther...
- Og siden vi har en time... - Å, nei. Ikke nå igjen.
Så ydmykende.
- Er du der, Kara? - Ja. Ja, jeg kommer.
- For en overraskelse. - Du har ikke tatt telefonen.
Jeg har bare prøvd å sove av meg... influensaen.
- Ja... - Kyllingsuppe. Det var snilt.
Jeg kan ikke tro hva som har foregått her.
Ja. Jeg har holdt meg oppdatert.
Jeg er jo journalist for en nasjonal nyhetsformidler.
Ja, du jobber for meg. Feberen går deg visst til hodet.
Du aner ikke hvor langt unna jeg er å føle meg som meg selv.
Jeg vet at det ikke virker viktig med alt som foregår der ute.
Men det viser seg at du hadde rett i det med kjemien.
- James og jeg kysset. - Gratulerer.
James er god til å kysse, og det vet du vel.
Men i morges begynte han å oppføre seg veldig rart.
- Olsen kan være... mystisk. - Jeg vet hva det handler om.
Lex er broren min. James er Supermanns beste venn.
Jeg glemte at jeg het Luthor. Det gjør jeg ikke igjen.
Det var sikkert ikke det.
Olsen liker deg. Godt...
Hvis James virket utilpass, var det ikke på grunn av etternavnet.
Og jeg som skulle prøve å få deg til å føle deg bedre.
Jeg får dra tilbake til jobb.
- Og du burde hvile. - Ja, sjef.
Agent Schott. Ikke få meg til å gjøre det der igjen.
Ingen Supergirl, ikke noe kavaleri. Og Reign er sterk.
Hun vet ikke hva vi kan klare. Vi skal vise henne.
Klar?
Jeg snakket nettopp om James Olsen kysseferdigheter.
Dette blir enkelt.
Hendene i været!
Legg dere ned!
Ikke rør den knappen! Ingen rører seg!
Få opp farten!
Dere ble advart.
Ta imot.
Fyr!
Nå!
Pent.
- Går det bra? - Skinnebeinet er brukket i to.
- Hva med Reign? - Kryptonitten bet ikke på.
Ja, takk! Det var behagelig.
Samme mengde lammet Kara.
- Var hun resistent? - Kanskje hun er mer enn kryptoner.
Nei. Jorden skadet henne, men bare ikke nok.
- Har du en plan? - Konsentrer den.
Vi setter den rett i blodomløpet.
Bare et ørlite problem. Hvem er sterk nok til å sette sprøyten?
Folk regner med oss. Vi kan ikke engasjere oss.
Det gjentar du stadig vekk. At det ikke er vår kamp...
Hva med Tommy og Gina?
"Du lever for kampen når det er alt du har."
- Bon Jovi. - Eller var det bare en løgn?
Nei da. Han sier sannheten.
Jeg vet at vi hadde en plan.
Men vi skulle hjelpe folk også. Det har vi sverget på.
Og de trenger vår hjelp nå. Dette er sånn vi er satt sammen.
Hvorfor rydder du?
- Dette er ikke ekte. - Jeg vet ikke.
Jeg liker vel bare å sette ting på plass igjen.
Og "hjernen er egentlig som et lite, tom loft."
"Man må fylle det møblene man vil." Sherlock Holmes.
- Dette er møblene jeg valgte. - Overforenkling.
Men ja, fortsett.
Det må være noe her underbevisstheten vil at jeg skal se.
Det er... Det er faktisk ingen dum tanke.
Hvorfor tenkte jeg ikke på det?
Jeg er så lei for det.
Det var jeg som gjorde dette. Jeg presset deg inn i kampen.
Jeg sa at Kara Danvers var yndlingsmennesket mitt.
Og jeg ba deg om å glemme den du var, og nå...
Jeg vet ikke om jeg klarer dette.
- Hadde du et kjæledyr? - Ja.
Jeg forstår ikke hva underbevisstheten vil si.
Det kan være tilfeldig. Hva het det?
Streaky.
Jeg fant ham på gaten rett etter at jeg kom til Jorden.
- Han var også villfaren. - Du følte et bånd til ham.
Ja. Vi var venner.
Jeg gikk ut og matet ham hver kveld.
Jeg ville ikke ta på ham, for jeg var så sterk.
Så jeg øvde på å være varsom.
Og så en dag...
...så kjælte jeg ham.
Og han malte, og da var alt i orden.
Jeg hadde følt meg som en fremmed på Jorden.
Han fikk meg til å føle meg menneskelig.
Hun finner større mål. Hun vil gi oss en lærepenge.
Hun vil renske samfunnet for syndere.
Alle hun mener har fått nåde.
Hun slår til mot Albatross Bay.
- Hun er der allerede. - Hun kommer til å drepe alle der.
- De blir enkle mål. - Du kan ikke dra alene.
Hun er for sterk.
Vi har sovet i mange år.
Og vi burde få litt trening.
- Nå er dere spøkefulle. - Han fyren der...
Jurus arving, fornyelsens arkitekt...
Jeg underlegger meg deg.
For Rao er lyset, men han ble født av flammene.
Hvordan kjenner du de ordene?
- De var min oppvåkning. - Folk blir ofte frelst når de må dø.
Skal det være nok til å skåne deg?
Du trenger ikke å skåne meg.
Bare la meg tjene deg.
- Vi har fått oppmerksomheten hennes. - Du sier ikke det...
Dere får ikke forstyrre oppdraget mitt.
- Forstyrrelser er greia vår. - Jeg frelser verden for synd.
- Ville du ikke starte med deg selv? - Jeg er ikke av denne verden.
Ikke vi heller.
Klargjør kanonene. Aloiansk angrepsformasjon.
- Slåss du? - Sprock! Sa jeg det høyt?
- Hva foregår der ut? - Et lite... Et bittelite slag.
La oss prate videre, så slipper jeg å tenke på liv og død.
- Du bør tenke på det! - Jeg kan gjøre flere ting samtidig.
Jeg løser kryssordet ditt akkurat nå.
Seks nedover er "anguilliform". Mon-El!
Gå og hjelp dem.
Det ser ut til at Supergirl hadde et rimelig fint liv.
Det er ikke Supergirls ting, de er Karas.
- Søsteren din sa noe lignende. - Hva?
Hun sa at Kara Danvers var yndlingsmennesket hennes.
Forsiktig! Du har dyrebar last.
Kanonene ble slått ut. Jeg trenger et minutt.
Nå skal du ned i hullet du krøp opp fra igjen.
Herregud... Kara?
- Hei. - Jeg må hjelpe dem.
- Nei. De bruker kryptonitt. - Det er ikke så farlig.
Jeg bruker det mot henne.
Reign kan ikke ane det.
Forsvarer du en synder, er du en synder.
Og jeg skal utslette all synd fra denne verden.
- Jeg trodde at du var død. - Jeg ble frisk igjen. Nå!
Jeg skal rense deg for synden.
Hei. Vi bekjempet henne. For nå. Takk for at dere kjempet.
Det var en ære.
Jeg kommer straks.
Du, Kara.
Jeg var bekymret for deg.
Da du ikke våknet.
Jeg bryr meg om deg fremdeles.
Det var fint å slåss med deg igjen.
Jeg savner det.
Hei! Det er jo deg. Er du lavere?
Mener du at jeg økte høyden min i ditt underbevisste-
- så jeg skulle virke mer tillitsvekkende-
-og lettere få deg til å hjelpe meg?
Ja. Jeg gjorde nettopp det.
Hyggelig å treffe deg i virkeligheten.
Sover du noen gang?
Supergirl våknet fra koma og redde noen straffedømte-
- som var i ferd med å bli henrettet av et romvesen.
Skulle jeg ha sovet eller jobbet?
Jobbet.
- Hvordan går det med Kara? - Hun er syk fremdeles.
Men til tross for feberfantasiene fikk hun meg til å forstå noe.
Folk hater meg instinktivt fordi jeg er en Luthor.
Jeg trodde at du var ille berørt over meg, -
- så jeg skjøv deg unna. Men det vil jeg ikke.
Bra. For jeg liker deg veldig godt, Lena Luther.
Kom her.
Og der har du mesterverket mitt.
Jøss! Det var saker.
- Vent, la meg bare... - Hva står det?
1001010...
- Fem for nerder. - Ja.
Jeg må bare vite sikkert at J'onn lot som om han var en syk meg.
Og så snakket han om å kysse James med Lena?
- Det er sprøtt. - Det skulle jeg gjerne ha sett.
- Jeg er glad du er tilbake. - Du visste at jeg ville våkne.
Jeg var skikkelig bekymret nå.
Men det hjalp at Brainy kunne kommunisere med deg.
- Hvordan var det? - Merkelig.
Men det fikk meg til å forstå.
Jeg måtte huske hvem jeg var-
-for å kunne våkne.
Det fikk meg til å tenke på Mon-El på en annen måte.
- Hvordan da? - Det gjør fremdeles vondt. Veldig.
- Ja. - Men...
Jeg kommer til å være sterkere nå uansett hva som skjer.
Det gleder meg at du har funnet ny klokskap.
Men jeg setter pris på om du kan unngå koma i framtiden.
- Jeg skal prøve. - Takk skal du ha.
Ja. Der vant jeg en kasse rødvin.
Hva skjedde?
Supergirl stanset meg.
- Hun hadde uforutsette venner. - Du har også venner.
- Hva mener du? - Det fins flere som deg.
Hvorfor sa du ikke det?
Du hadde ikke vist hva du kan. Men nå har du gjort det.
- Du må bare klare å finne dem. - Jeg kan hjelpe deg.
- El Mayarah. - Sterkere sammen.