Chiar nu te îngrijorează?
Nu. Uită-te la bule.
Are... are plămâni buni.
Se trage din familie. E foarte bine.
Nu e bine deloc.
Au trecut 3 săptămâni de când a renunţat la şcoală,
şi doar asta face.
Pluteşte. Se scufundă.
Intră în casă după cereale.
Se întoarce la piscină
pentru alte plute şi scufundări.
Bine, poate se antrenează să devină Navy SEAL.
Sau un leu de mare adevărat.
Termină.
Pe bune, îmi fac griji.
Cred că e deprimat.
Trebuie să-l ducem la un terapeut.
Terapia e pentru oameni nebuni.
RJ nu e aşa.
Riggs merge la terapie.
Ai fost şi tu la terapie.
A fost altceva.
A fost un blocaj foarte specific în dormitor
de care trebuia să mă ocup.
Tu şi cu mine îl ducem pe RJ ASTĂZI la terapeut,
sau vom mai avea şi alte blocaje în dormitor.
Martin.
Martin, ajutor.
Martin!
Ajută-mă!
Mamă!
Ce faci măh?!
Prietene.
Maşinile astea sunt foarte silenţioase, frate.
Nici măcar nu te-am auzit venind.
Tocmai ai vărsat suc pe maşina mea.
Ce naiba e cu tine?
Ştii, nu există un răspuns rapid la întrebarea ta,
dar stai calm; am o cârpă în maşină.
Doar...!
Hei...
Ai zgâriat-o!
Dar cred că suntem amândoi de acord că locurile de parcare
din oraşul ăsta sunt mult prea mici.
- Mult prea... - Băi, nu-mi pasă
de locurile de parcare, da?
Îmi pasă de maşina mea.
Bine, calmează-te.
Uite, pot scoate ăsta.
Cretinule!
Ai făcut intenţionat?
Asta e vopsea la comandă.
Bine, şi asta e cura mea pentru mahmureală. Bine? Aşa că...
nu avem câştigători aici.
Da, chiar aşa, avem numai rataţi.
U... unde crezi că pleci?
Hei, hei, hei, hei!
Băi! Ai să plăteşti pentru zgârietura asta,
pentru pagube şi pentru costumul meu!
Bine.
Nu!
Vezi? Sunt cretin, da?
- Haide! - Ce zici de asta.
Bine?
Nu, nu, nu
Şi un ratat.
Nu vei scăpa cu asta.
Ştii cine sunt eu?
Am o vagă idee.
Ar trebui să fi instituţionalizat!
Probabil ai dreptate.
Dr. Cahill, mulţumim că ai venit.
Pacientul Dvs se află la izolare.
Nu are nicio logică.
Că doar, făcea progrese.
Mânia lui era sub control.
Era, până a spart geamul de la dulapul cu medicamente.
Stanley nu era un pacient cu risc de sinucidere. N-a arătat niciun semn.
Doar că a fost internat într-un spital de boli mintale.
Stanley?
Ultima dată când te-am văzut,
erai foarte bine.
Ce s-a întâmplat?
Este ok dacă...
te îmbrăţişez?
Da.
Desigur.
- Stanley, ce faci? - Îmi pare rău.
Stanley, ce faci?!
Linişte, Doctore. Nu vreau să te rănesc.
Nu vreau să te rănesc.
Stanley, te rog să te gândeşti la asta.
- Te rog. - Nu mai vorbi.
Dumnezeule.
Scoate cardul.
- Scoate cardul! - Ok, ok!
Ok, ok, ok.
Aici, aici.
Scoate...
Vezi, sunt cretin, da?
Şi un ratat.
- E puţin îndoită, atât. - Nu e deloc îndoită.
Tehnic, ai dreptate. N-a fost îndoită deloc.
Zici că e un smartphone cu roţi. Era...
Dumnezeule.
Ce e, Căpitane?
Nu e nici măcar prânz, Riggs, şi văd deja abisul.
Tipul a cărui maşină ai distrus-o,
ai cea mai mică idee cine e, din ce trăieşte el?
E coşar?
Urăsc coşarii.
Încearcă Primar Adjunct.
Primar Adjunct?
Unde? În Oraşul Bulangiilor?
În Los Angeles.
Am primit atâtea telefoane de dimineaţă,
că mi s-a făcut greaţă la propriu.
Haide, Căpitane. Am avut şi mai rele.
- Fi optimist. - M-am înşelat.
Am crezut că eşti mai puţin nebun, mai puţin furios.
- Sunt mai puţin furios. - Nu, nu eşti.
Ştii ce,
m-am trezit dimineaţă fluierând.
Bine, asta nu e o viaţă sănătoasă, Căpitane.
Adică, nu ai unde să te duci decât la vale.
Acum ştiu şi eu.
Uite-l. Sunetul coşmarului meu.
Avem o problemă.
- Şi suntem sigur că e...? - Vom afla.
I-am găsit maşina sub Podul Colorado
lângă strada 134.
Auzi, Riggs, am găsit ceva.
Da, şi eu.
Hei, Doctore. Ce mai faci?
Unde e?
Îl omor!
Cred că ţi-a luat-o cineva înainte.
Lethal Weapon Sezonul 2, Ep. 13. Mai bună viaţa pe pastile.
Am mers 40, poate 45 minute
înainte să tragă pe dreapta să dea un telefon.
Cred că era un telefon public.
Ştii pe cine a sunat?
Nu ştiu. N-am auzit niciun nume.
Dar l-am auzit cum ţipă la cineva să-i aducă bani.
Aflăm pe cine a sunat,
şi aflăm cine l-a omorât.
Ce naiba faci? Ce înseamnă toate astea?
Fac ceai.
Ceai? A fost în portbagajul unei maşini.
Are nevoie de ceva mai tare, nu de ceai.
Ştiu, dar ceaiul calmează.
De fapt, ar trebui să bei şi tu.
Îţi dau una de nu te vezi.
Nu are nicio logică.
Ştiu. Stai să aduc nişte whiskey de sub biroul meu.
Nu, asta, nu are niciun sens.
Stanley a fost arestat pe când fura din case goale...
Nu era violent. Era bipolar.
Ăsta e motivul pentru care a ajuns la spital şi nu la închisoare.
Chiar am crezut că-l ajut.
Bea puţin ceai.
Hei, haide, Doctore.
L-ai ajutat.
În ce lume? M-a dus de nas.
Şi-a înscenat sinuciderea ca să-l ajut să iasă.
Spune ceva. Spune ceva.
Ceva încurajator. Orice.
Doctore, ce naiba.
Eşti bună rău la terapie.
Uită-te la mine ce progrese am făcut.
Nu?
Nu, nu, nu!
Ca instituţie,
nu mai avem cuvinte să-l descriem.
Este un haos scăpat de sub control.
Ştii unde eram acum 24 ore?
În croazieră în Fiji.
Prima mea vacanţă în 14 ani.
Am auzit numai lucruri bune despre Fiji.
Am crezut că Riggs era pe drumul cel bun.
Poate că e un punct de cotitură.
Nu.
Într-o zi, noi vom pleca.
Iar moştenirea noastră?
Am permis unui detectiv să distrugă
al 3-lea departament de poliţie din ţară.
Spune-mi că mai merge
- la psihiatrul departamentului. - Intensiv.
Bine. Vreau să vorbesc cu ea.
Nu e un moment bun întrucât Dr. Cahill...
Nu-mi pasă.
Navigăm în ape tulburi.
- Am o pistă pentru... - Şşşş.
Bowman citeşte pe buze.
Ok, şi de ce trebuie să fac linişte?
Pentru că încercăm să aflăm
ce discută Avery şi Gina.
Încerci să afli dacă vorbesc despre tine
deoarece crezi că toată lumea vorbeşte despre tine.
Gina a spus, "Şi Murtaugh?"
Vezi?
De regulă am dreptate.
"Murtaugh
trebuie să fie o influenţă bună asupra lui Riggs."
Şi e vina mea?
Tipul era defect
mult înainte să ajungă pe mâna mea.
Cine e suspectul?
Stanley a avut un sigur vizitator cât a fost închis în clinică,
un fost condamnat pe nume Carl Edwards.
- Pentru ce-a fost închis? - Intrare prin efracţie cu Stanley.
S-au certat, şi ultima dată când l-a vizitat Carl,
asistenţii au auzit cum i-a ameninţat viaţa lui Stanley.
Ok. Ceva muncă de poliţie.
Găseşte-l pe Carl Edwards.
"E cineva mai bătrân
să i-l dăm pe Riggs?"
"Nu.
Murtaugh e cel mai bătrân de aici."
Ştii că... n-a spus chiar aşa... Cine a spus asta?
- Avery tocmai a spus asta. - Mai citeşte din nou pe buze.
- N-a spus asta. - Nu pot citi pe buze din nou.
Greşesc.
Serios?
Avery greşeşte, şi Gina greşeşte, şi Primarul Adjunct greşeşte?
- Chiar nu-mi pasă. - Atunci spune aşa.
Voi spune asta data viitoare. Să te întreb ceva.
Şi nu există răspunsuri greşite aici, bine?
- Da. - De când ne ştim, ai spune că sunt...
A) mai nervos, sau B) mai puţin nervos?
Aş spune C) la fel de nervos.
Ai spus că nu sunt răspunsuri greşite.
Am minţit.
Rog.
În mod clar sunt mai puţin nervos.
Aş spune mai nervos.
Ştii ce? Eu de pe vremuri aş fi capotat.
Cu siguranţă mai nervos.
Perfect. De ce nu suntem trimişi niciodată la zoo?
Uite, îl vom găsi pe Carl Edwards,
şi vom ieşi de aici, fără pagube.
Îţi voi arăta cum sunt mai puţin nervos.
- Ai grijă, frate. - Scuză-mă, D-le.
Mai puţin nervos.
Hei, atenţiune, îl căutăm pe Carl Edwards.
Cine întreabă?
Prietenii în albastru.
Bine, nu prea suntem... Ăsta e albastru?
- Eu sunt în albastru. - Da. E negru.
- Ştiu. Asta e... - Eu sunt Carl Edwards.
Ok, bine, trebuie să te întrebăm...
Nu.
Eu sunt Carl Edwards.
Mint.
Eu sunt Carl Edwards.
- Vezi şi tu ce se întâmplă aici? - Da.
Hei.
Şi eu sunt cu Carl Edwards.
Dar sunt şi Carl Edwards.
Pwlă.
Ok, bine...
Sunteţi foarte amuzanţi, băieţi,
dar chiar îl căutam pe Carl Edwards.
Avem câteva întrebări, asta e tot.
De ce nu spui că sunt mai puţin nervos
- ca să rezolvăm asta cum trebuie? - Nu voi spune aşa ceva.
De ce nu poţi spune asta?
Eu sunt Carl Edwards. Pune-o pe nota mea.
Dumnezeule.
Uită-te aici.
- Vezi ce se întâmplă? - Da.
Vezi, nu sunt nervos. Ei sunt nervoşi.
- Ok, eşti mai puţin nervos. - Bine.
Nu e Carl Edwards.
Mi-am auzit numele?
Ce s-a întâmplat aici?
Carl Edwards?
LAPD.
Trebuie să vorbim despre Stanley Oliver.
Stan Oliver.
Îl urăsc.
A fost ucis ieri.
Nu mai spune.
Este fantastic.
Carl, să te întreb ceva.
Ştiu că abia ne-am cunoscut,
dar arăt genul de tip
mai puţin nervos sau mai nervos?
Spune "mai puţin nervos."
Deci, Stan a fost împuşcat.
Spune-mi, câte gloanţe?
Unul la cap.
Fără supărare, eu i-aş fi dat vreo două.
Poate chiar mai multe.
Carl, unde ai fost ieri, pe la 2:30?
Nu vă faceţi griji. Sunt acoperit.
- Hei, nu-ţi face griji. - E acoperit.
- Ok. - E acoperit.
Uitaţi, ştiţi spectacolul Preţul Corect?
Spectacolul?
Alibiul tău e că te uitai la Preţul Corect?
Trebuie să vii cu ceva mai bun de atât.
Nu. Alibiul meu este că eram la Preţul Corect.
Ăsta e cel mai bun alibi pe ziua asta.
Destul de bun.
Cereţi caseta.
Şi, cum te-ai descurcat?
Un set de canapele, 4 piese.
3 locuri, 2 locuri, fotoliu şi taburet.
Cât?
- Era piele? - Spătar manual sau automatic?
Manual, perne înfundate.
Aş spune $1,900.
1 dolar.
1 dolar?
Ştii cum se joacă?
Unde cumperi asta cu un dolar?
- Dacă oferi peste... - Lasă jocul.
2,200.
Da.
- Am dat peste. - A dat peste.
Şi tu ai dat sub.
Aş fi câştigat. Am plecat de acolo
doar cu un rahat de Jet Ski pentru care nici nu pot plăti taxele,
care, fără supărare, e vina lui Stan.
Cum aşa?
Am avut împreună o combinaţie.
Am golit o casă în Pasadena.
Şi trebuia să prăduiesc bijuteriile, dar Stan m-a făcut.
A plecat la balamuc,
şi mi-a spus că a găsit altă prăvălie.
Şi prăvălia asta are un nume?
Nu.
Dar pariez cu tine un Jet Ski nou nouţ
că e tipul care l-a omorât pe Stan.
Sunt un cretin!
- Haide! - Ce zici de asta!
Nu, nu, nu!
Asta a fost ieri?
Înainte de servici.
Avem de luat decizii.
O declaraţie?
Atestă faptul că Detectivul Riggs
este apt dpv mental
să continue să lucreze la LAPD.
Rapoartele mele nu spun deja asta?
Bine, în circumstanţe normale.
Dar am trecut de asta.
Dacă semnezi asta, Detectivul Riggs rămâne.
Şi comportamentul lui devine responsabilitatea ta.
Sau n-o semnezi, şi a zburat.
Problemă rezolvată.
E cât se poate de clar.
Vorbim de reputaţia ta profesională.
Gândeşte-te.
Îmi poţi da răspunsul tău mâine.
Primarul Adjunct?
Riggs, tocmai am văzut filmarea. Ce se întâmplă cu tine?
Nu ştiu. Mă cunoşti mai bine ca oricine.
Ar trebui, dar nu te cunosc.
Sincer, Riggs, sunt încurcată aici.
Trebuie să avem discuţia asta aici
- în faţa tuturor? - Contează?
Uite, poţi evita discuţia de aici
şi la fel de uşor să vii la etaj.
Ştii ce, Doctore? De ce n-o spui puţin mai tare,
nu cred că te-au auzit şi cei de la Vicii.
Ar trebui să te vezi pe filmare, Riggs.
Eşti atât de nervos,
şi eşti atât de îngrozit să afli de ce.
Uită-te în jur, Doctore, toată lumea e nervoasă.
Nu toţi sunt pacienţii mei.
Veşti bune.
Am identificat apelurile de la telefonul public
şi am dat de numele prăvăliei la care a sunat Stan.
Jose Esparza.
Spune-mi că glumeşti.
N-ai cunoscut-o pe Bailey?
Nu prea glumeşte.
Jose era pacientul meu.
Şi colegul de cameră al lui Stanley de la clinică.
Bine, măcar rămânem în familie.
Avem o căsuţă poştală, dar nu avem adresa curentă.
Ultima dată era prin...
Am numărul lui chiar aici.
Hei, hei, ce ai de gând...? Ce faci?
Nu poţi suna.
Nu aşa lucrează... poliţia.
Jose.
Da, sunt Dr. Cahill.
Doar ce... am vrut să văd cum eşti.
A trecut ceva.
Mă gândeam să stabilim o şedinţă.
Da. Asta sună... perfect.
Da, pot veni eu la tine.
Ne vedem în 30 minute.
Şi l-a sunat pe suspect,
şi a zis că se întâlneşte cu ea?
Ştiu. Ridicol, nu?
Cred că e greşit ce facem.
Nu Rog.
N-ar trebui să avem un psihiatru pe teren, cu noi.
Ştiţi că vă aud, da?
Zici că eşti în mintea mea, Doctore.
Riggs, nu sunt la primul rodeo.
Capul sus, băieţi. Suntem în direct.
Ai mai fost la un rodeo, Doctore?
Apropo's, mă simt perfect pe teren.
Bine, sunt destul de sigur că terenul tău e puţin diferit
de terenul meu.
Ai adus garda?
Hei, vreau doar să te întreb ceva...
Hei, ai grijă, omule!
Unde crede că se duce?
Doar cei nebuni urcă întotdeauna.
Hei, hei, hei!
Hei.
Vreau doar să te întreb ceva, ok?
Hei, uită-te în ochii mei.
Înapoi. Înapoi!
Hei, uită-te la mine.
Uită-te la mine, Jose.
Hei, Jose. Ce naiba.
Deci ai fost s-o vezi pe Cahill.
Înapoi!
Ce naiba face?
Uite, se termină parcela.
Bine?
Dumnezeule. O să cadă.
Riggs!
O sperii pe Cahill.
Băieţi, plecaţi de aici! Plecaţi!
Despre ce-ar putea vorbi?
Stă de o veşnicie acolo.
Are nevoie să vorbească.
Şşşş.
Cred că tocmai a spus "tata."
Roger, termină şi ia loc.
Pariez că e despre atunci
când nu m-am jucat cu el.
Sau atunci când i-am luat bănuţii
şi am dat vina pe Zâna Măseluţă.
Eşti bine?
Admiram uşa ta.
E lemn.
Ce faci, dragule?
Mă simt bine, să ştii. Mai bine.
Ok, bine. Bine, bine.
Da, e un copil bun.
Da, E super. Aşa e.
Ok, Roger, Trish. E rândul vostru?
Rândul nostru?
Da.
Deci... ca să vorbim deschis.
RJ a fost primul nostru copil, aşa că
nu e nevoie să spunem, s-au făcut greşeli.
Nu? Da.
Uitaţi, RJ m-a rugat să vorbesc cu voi.
Veştile bune sunt că va fi bine.
Ok.
Ce uşurare.
Dar a fost foarte afectat să simtă că
eraţi dezamăgiţi de el
pentru că a renunţat la facultate.
Nu...
Din contră.
RJ mi-a spus că te-a auzit vorbind cu poştaşul
că era acasă întrucât avea o infecţie tropicală rară.
Ştii că lui Doug îi place să bârfească.
- Ştii că judecă pe toată lumea. - I-ai spus că avea o infecţie?
Şi...
l-am scăpat în cap pe RJ
când era doar în bebeluş.
Ea, nu eu.
Eu am încercat să-l prind. Şi ea a spus, "Nu, lasă-l.
Va dormi toată noaptea."
Deci, Scorsese, ce avem?
Despre medicamente, nimic ieşit din comun
atât la Jose cât şi la Stanley.
Ambele rapoarte toxicologice au ieşit curate.
Dar n-are nicio logică.
Cahill îl trata pe Stanley cu medicamente pentru sinucidere
- şi anti-anxietate. - Şi pe Jose. Cu Lithium.
Chiar şi dacă înceta să le mai ia după ce a plecat din clinică,
tot trebuiau să rămână nişte urme.
Şi de asta te-am chemat... nu pe tine...
jos aici.
Eşti sigură că nu vrei nişte ginger?
- Nu. - Ok, poate...
Scorsese, va fi nu întotdeauna.
Am zis să încerc.
Ia mâinile de pe Jarlsberg.
Nu e pentru tine.
Pot să iau o smochină?
Afară.
Bine, eşti încă...
Ia te uită.
Scotch?
Clar.
Noroc.
Pentru că dau greş cu toţi pacienţii.
Sau... mai bine zis pentru că Stan şi Jose
nu-şi luau medicamentele.
Poftim?
Nici urmă de ele.
Şi asta înseamnă că nu e vina ta că au recidivat.
Deci am ratat şi asta.
Credeam că-i ajut.
Credeam că te ajut şi pe tine.
Haide, Doctore, ştiu că nu e mereu cum arată...
Nu, nu e.
Pentru că tu nici nu încerci. Dar nu e vina ta.
Uite, e vina mea. Ăsta e adevărul.
Doar că nu pot să te vindec.
Cred că te-am făcut mai rău.
Haide, Doctore.
Mă vindec. Sunt paşi mărunţi.
Cât aş vrea să fie adevărat.
Te-am văzut cu Jose.
Ţi-a plăcut sus acolo.
Câţiva cm de moarte, atât...
de aproape de... dincolo.
Eşti atât de supărat.
Într-o zi, te va omorî.
Şi nu voi şti de ce.
Zici că supărarea a fost mereu acolo.
Bine, nu când eram copil, ştii...
Cu siguranţă după ce a murit mama.
E ca... e ca un foc, ştii.
Uneori mă încing aşa de tare,
că vreau să dau colţul, ştii.
Noapte bună, Doctore.
Termină. Nu, încetează, te rog.
Nu mai fluiera.
Nu? Eşti sigură?
Pentru că ştiu şi nişte Bonanza.
Nu pot să cred... cât am băut.
Ce-i asta?
Asta e... cura pentru mahmureală.
Ai spus ceva aseară.
Am crezut că dormeai.
Despre... Jose şi... şi Stanley şi rapoartele toxicologice. De ce?
Albe ca varul.
Tipii ăştia nu s-au eschivat niciodată să ia medicamente.
Şi chiar dacă se eschivau, clinica
şi Dr. Samuels, au nişte protocoale de urmat.
Care crezi că e valoarea de stradă
pentru aceste medicamente?
E un raport toxicologic deprimant,
dar nu surprinzător.
În fiecare an, pacienţii noştri găsesc noi metode
să evite administrarea medicamentelor.
Câte poveşti aş putea spune.
Pariez că da.
Auzi, Căpitane, poţi veni puţin?
- Da. - Îmi convine de minune.
Poate ar trebui să plec şi eu.
De fapt, Doctore, ce-ar fi să mai stai puţin?
Avem de terminat nişte hârtii.
Hârtii?
Am semnat raportul.
Orice altceva poate fi trimis pe e-mail.
Bine, astea sunt documente sensibile.
Nu pot fi trimise electronic.
Dar eu... vreau să aud câteva din acele poveşti.
Tipul e murdar.
Câştigă 47 mii pe an de la clinică,
dar are un cont offshore
şi tocmai şi-a cumpărat un condo în Palm Desert.
Şi un Ferrari. Rosso Corsa.
Asta e "roşu" la Ferrari.
Chiar trebuie să plec.
Te rog, Dr. Samuels. Tocmai ţi-am comandat de mâncare.
Avem găluşte.
O să-ţi placă găluştele.
Nu vrei să ratezi găluştele; sunt atât de bune.
Deci, credeţi că ia medicamentele de la pacienţi?
Le înlocuieşte cu placebo
şi le vinde pe stradă.
30 dolari una, 2 pe zi,
la 55 pacienţi... face cel puţin...
1 milion pe an.
Şi crezi că Stanley a aflat,
şi de asta a evadat.
E posibil. Dacă a aflat,
Dr. Samuels cu siguranţă ar vrea să-l reducă la tăcere.
Ok, uitaţi, nu-l putem reţine,
pentru că nu avem decât o teorie; nu avem nicio probă.
Avem nevoie de cineva înăuntru.
Te gândeşti la un asistent?
Nu. Mă gândesc la un pacient.
Ipotetic,
dacă un poliţist şi-ar lovi Căpitanul în faţă,
ar ajunge la psihiatrie?
Depinde de poliţist.
Nu e şi altă cale?
Uite, trebuie să spun,
sunt oarecum surprinsă că ai semnat.
De ce? Pentru că îmi sprijin pacientul,
sau pentru că sunt dispusă să-mi risc cariera pentru asta?
Dr. Cahill, dacă tu nu crezi că...
Riggs are demoni de care n-a reuşit încă să scape,
dar nu cred că e un pericol pentru alţii.
E mai bine aşa.
Sper să ai dreptate.
Dr. Samuels, Căpitanul a vrut să-şi ceară scuze
că v-a răpit atât de mult timp.
Un cod vestimentar?
- Un rahat de cod vestimentar?! - Nu e un cod,
- e o sugestie. - Ştii ce?
- Ce se întâmplă acolo? - Asta e tot ce faci. Sugestii.
Spune-mi când vine.
Ştii ce?
M-am săturat de sugestiile tale.
Şi de ce să nu scriu asta cu markerul pe fruntea ta?
Riggs, vreau să te retragi
şi să te calmezi.
Scuză-mă. Scuză-mă.
- Tocmai mi-ai spus să mă calmez? - Aşa ţi-am spus.
Retrage-te şi calmează-te.
Am nişte reflexe foarte bune.
Detectiv, acel om are nevoie de ajutor.
Ce s-a întâmplat?
E problema ta de acum.
Am asta în scris.
Ghetele, cureaua, şi tot ce mai ai pune în cutie.
Bun venit la Copeland.
Deci, au muşcat-o.
De ce nu mi-ai spus de plan
înainte să văd mascarada aia?
Nu era destul timp.
Samuels trebuia să vadă asta. Trebuia să-l facem să creadă.
Riggs crede că nu l-aş fi lăsat să facă asta?
O să fie bine.
Camera lui e descuiată o oră pentru activităţi practice.
Va intra în farmacie, va găsi acele placebo,
şi pe urmă vorbim cu el la orele de vizită.
Şi cu toate astea eşti îngrijorată.
Când eram acolo, am avut acest sentiment.
Că e o greşeală?
Nu, că într-o zi vom face asta cu adevărat.
Să vedem ce este.
Să mergem.
Ai găsit ceva
Verifică holul.
Hei!
Bună, fetelor.
Ce mai faceţi?
Sună-l pe Dr. Samuels.
Detectiv Riggs.
Dosarul tău era corect.
Atât de multă furie.
Nici măcar, Doctore.
Ai întrebări despre politica mea de administrare a medicamentelor?
Politică?
Păi, furi medicamente de la pacienţi
şi le vinzi pe stradă, nu?
Deci nu ai întrebări?
Personalul medical din clinicile de stat
sunt extrem de prost plătiţi
Verifică şi tu.
Păi, Stanley... chiar a verificat
Corect? De asta l-ai omorât?
Stanley era fără speranţă.
Dar veştile bune sunt ca
un diagnostic ca al tău... furie explozivă,
violenţă, mânie antisocială...
justifică cu uşurinţă cel mai dur tratament.
Bucură-te.
Riggs! Riggs!
Detectiv. Dr. Cahill.
Uitaţi ce problemă aveţi.
Aţi intrat în această clinică fără mandat,
veţi fi terminaţi de presă.
Doctore, uite, asta e problema ta.
Uneori oamenii se satură
să vorbească de problemele lor
Unde e Martin Riggs?
Înainte să intrăm...
trebuie să vorbim.
Am încercat toată ziua.
Mama ta e o femeie puternică,
şi are mândria ei.
Ştiu.
Dar e din ce în ce mai bolnavă.
Iar chimioterapia, ai văzut şi tu ce îi face.
O urăşte.
Toţi o urâm.
Dar luptă cu cancerul.
Da, dar...
pierde.
Şi...
nu vrea s-o mai facă.
S-a săturat.
Nu înţeleg.
Ce vrea să însemne asta?
Renunţă?
Mama ta ne iubeşte, fiule.
Vrea să moară? Asta e?
Vrea să ne părăsească? Asta vrea să facă?
Nu. Nu, ăsta e ultimul lucru pe care l-ar face,
- dar tu trebuie să... - Nu.
Spune-i că nu. Îi spun eu.
Mamă!
Are nevoie de adrenalină. Rămâi cu el.
Hei.
Te simţi bine?
O să fie bine.
O să fie bine, fiule.
Hei, Riggs.
Sunt aici cu tine.
- Mamă! - Este ok fiule.
Nu. Nu!
- Sunt aici cu tine. - Nu, nu!
E-n regulă!
Dă-mi drumul!
Mamă!
Mamă! Mamă!
Riggs. Riggs, ne auzi?
Îşi revine.
Ok. Ok.
Hei. Eşti cu noi?
Eşti bine, frate?
M-aţi pus în sfârşit în cămaşa de forţă.
Cum se simte?
Cine?
Riggs. Am auzit că a îndurat ceva acolo.
Îşi revine el.
Şi ai declaraţia care atestă acest lucru.
O am.
Şi de asta m-am gândit că poate vrei asta.
Wite-Out? (pastă corectoare)
În caz că te răzgândeşti.
Rămân la decizia mea.
Aşa credeam şi eu.
N-ai nevoie de asta?
S-o trimiţi la Căpitănie.
Am una. Asta e copia ta.
Nu că vei avea nevoie să-ţi aminteşti ce ai semnat.
Te conduc.
E nebunie, Riggs!
Uite, Rog, un pumn în bărbie.
Haide. Trebuie s-o facem.
De ce trebuie?
Să echilibrăm Universul.
- Haide. - Ce?
Uite, eu te-am lovit pe tine, dar dacă nu mă loveşti şi tu,
se va acumula presiune
care va deveni furie şi-ţi vor crăpa intestinele.
Şi va fi mizerie.
Este prostesc!
Este? Sau e ştiinţă?
Nu, n-am să te lovesc!
Ok, simt cum se adună furia în tine.
Bună treabă, băieţi.
Scuze.
- De ce?! - Scuze. Scuze.
Vă făceam un compliment!
Nu, ştiu. Asta era pentru Riggs.
Universul e echilibrat.
Mai ai pasta aia corectoare?
Mă simt mult mai bine.
Merci, Riggs.
Ce faci diseară?
Mă gândeam că poate vedem meciul celor de la Lakers.
Poate. Sau poate aş putea...
Să faci pluta?
Hei, nu te judec. Înţeleg chemarea.
Ştii ce?
Aş face şi eu pluta dar eu mă scufund natural.
Cum zici.
Uite, RJ, ştiu că se întâmplă ceva cu tine.
Şi sunt aici dacă vrei să vorbeşti.
Eşti îngrijorat pentru viitorul tău.
Uite, nu trebuie.
Bine, pentru tine e uşor să spui asta.
Tu ai tot ce-ţi trebuie. Slujba, pe mama, casa asta.
Şi nu trebuie să-ţi faci griji pentru nimic.
Eşti ca o ţintă imposibilă de ajuns.
Crezi că nu-mi fac griji?
Ştiu că nu-ţi faci.
Pentru că ascund asta.
Dar din momentul în care mă trezesc, sunt îngrijorat pentru tot,
pentru tine, pentru surorile tale,
pentru mama ta, pentru partenerul meu nebun,
pentru greşelile pe care le-am făcut, şi pentru greşelile pe care le voi face.
Deci...
tu chiar îţi faci griji?
Uneori stau treaz toată noaptea
îngrijorat că nu mă îngrijorez destul.
Şi uneori mă îngrijorez prea mult.
- Sunt un grijuliu. - Bună.
Ce fac băieţii?
Tata şi cu mine ne uitam la meciul celor de la Lakers.
- Vii şi tu? - Sigur.
Bună discuţie, tată. Mulţumesc.
Apreciez.
Auzi.
Pare mult mai bine, dragule.
Despre ce-aţi vorbit?
Iubitule, ce e?
Sunt îngrijorat.
Bună.
Ai uitat că aveam sesiune
sau ai decis să nu mai vii?
Scuză-mă. Am pierdut noţiunea timpului.
Cred şi eu.
Auzi...
medicamentele alea pe care mi le-au dat,
simt că încă se mai învârt în capul meu.
Naşpa, ce păcat că nu ai pe nimeni
cu care să vorbeşti despre asta.
Riggs?
Mai eşti acolo?
Da, da... doar că...
Doar că... ce?
Eşti bună la ce faci, Doctore.
Mulţumesc.
Vorbesc serios. Ştiu că...
nu sunt... pacientul ideal.
Dar când mă uit la abis...
tu eşti singurul lucru care mă trage înapoi.
Aşa că îţi mulţumesc.
Riggs, unde eşti în acest moment?
Unde sunt întotdeauna.
Ne vedem mâine.
corvin.predoiu (Subtitrări-noi.ro Team)