Jeg havde lyst til at se dig i aften, Max.
Min vagtplan er ændret, så jeg har fri.
Egernangreb?
Hvor mange har det da bidt?
Det var mange.
Nej, men jeg har timer og ting med børnene resten af ugen,
og jeg ville gerne se dig, for der er udrykning i min...
Hej, mor.
Tak, dr. Berkowitz.
Spændende arbejdsopkald.
Hvad så?
Jeg mangler penge.
Og jeg mangler en margarita, men klokken er kun syv.
Kom nu, jeg skal i biografen.
Ja ja, papito. Her.
Ti dollar.
Måske sagde jeg det ikke tydeligt.
Jeg skal i biografen i dette århundrede.
Det er i farver og alting. En billet koster 9,50.
Jeg skal have penge tilbage.
Jeg føler med dig.
Jeg havde aldrig råd til biografture med venner.
Eller venner nok til biografture med venner.
Du kan fjerne dit ene hår på overlæben,
så kan du få en børnebillet.
Du kan fjerne dine 20 hår på overlæben.
Meget morsomt,
men hvert hår er et slag mod patriarkatet.
Du vinder.
Alle mine venner får mange flere penge hjemmefra.
Hvad har jeg sagt om at sammenligne med andre?
"Gør det, og vær bedre."
Nej, det er din abuelita.
Der er gået totalt egern i min vagtplan.
Så jeg kører dig i biografen
og lærer dig at more sig billigt.
Hvad? Nej.
Det bliver hyggeligt.
- Det bliver som en date med din mor. - Nej!
- Lad så være! - Kom nu. Moar!
Gør ikke et stort nummer ud af det. Jeg er uskadt.
Hvad er der sket?
Hun snublede på fortovet og slog sin arm.
Jeg måtte afbøde faldet.
Nogle menneskers ansigter er værd at beskytte.
Papito ved, hvad jeg mener.
Hvordan snublede du?
Det dumme fortov var i stykker. Trærødderne har skubbet det op.
Moder Jord har vendt sig mod os.
Vi har ellers behandlet hende så godt.
EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Synced & corrected by -robtor- www.addic7ed.com
Jeg ved, hvad jeg gør ved det træ.
Arranger en Million Abuelita March.
Tilsammen giver det syv millioner bolsjer.
Næh nej.
Jeg har noget meget bedre, hvis man vil skære igennem.
Abuelita, pas på!
Ja, undskyld.
Det er ikke min machete-arm.
Godt, skal vi ikke lægge den tilbage i...
...machete-hætten?
Hold nu op, jeg vil bare hugge rødderne af træet.
Der findes en mindre morderisk måde.
Forslag U.
Skal jeg foreslå et U?
Nej, forslaget har bogstavet "U".
Der skal stemmes om det til lokalvalget.
Det vil give penge til infrastruktur, herunder fortove.
Måske er der penge nok
til at skifte genbrugskasserne i Echo Park
ud med nogen lavet af genbrugte genbrugskasser.
Det lyder godt. Det med fortovene,
ikke al den skraldesnak.
Valget er på tirsdag, så husk at stemme ja til Forslag U.
Det vil jeg gerne, men jeg stemmer ikke.
Hvad mener du med det?
Jeg mener, at på valgdagen, i stedet for at stemme
stemmer jeg ikke.
Du mener vel ikke aldrig? Stemte du ikke ved sidste valg?
Nå, det seneste? Nej.
Og nu er den galning i Det Hvide Hus!
Giv ikke mig skylden.
Jeg har ikke stemt på ham.
Godt for dig.
Ved du, hvad vi lige har opdaget?
Mami, jeg har jo sagt, at du skal give den machete til spejderne.
Jeg tror ikke, en machete er lige deres stil.
Vi har opdaget, at abuelita ikke stemmer.
Det vidste jeg godt.
Hvad? Hvordan kan du tillade det?
At stemme er det vigtigste, vi amerikanere kan gøre.
Du behøver ikke råbe.
Jeg stemmer hvert fjerde år.
Hvad så med primærvalg, midtvejsvalg og lokalvalg?
Dem er jeg ligeglad med.
Jeg stemmer på andre måder!
Jeg laver mange quizzer på nettet.
Jeg er faktisk en Hufflepuff.
Det fede ved at have et green card er,
at man bor her uden at skulle alt det, amerikanerne skal.
Stemme eller være nævning eller blive fed.
Men du stemmer i det mindste i Canada.
Nej.
Selv i Canada ændrer intet sig.
Ren luft, fornuftig våbenkontrol, gratis sundhedsvæsen.
Systemet er noget svindel.
Stem eller lad være. Det ændrer intet.
Vi ender altid med de samme comebolas.
Men du siger altid,
at USA reddede dig fra kommunistisk diktatur,
og at demokrati er en gave.
Det er rigtigt.
Gud velsigne USA.
Jeg er tro mod mit land.
Hvorfor stemmer du så ikke?
Det ændrer jo ingenting.
Jeg kan ikke vente, til jeg fylder 18,
og du spilder din stemme?
Hun har ret, mami.
Det er ikke et stort valg, vel?
Alle valg er store!
Alle valg er store, mami!
Ja, nogle sager er vigtigere end andre,
- men der er tusind grunde... - Fint, du vinder.
Og hvis du tier stille, vinder jeg.
- Så du gør det? - Ja.
Jeg troede, det var et demokrati.
Men det er jo et diktatur, hvor folk er tvunget til at stemme!
Lad os finde tre pladser. En til os to
og en til alle de penge, vi sparer.
Åh nej, de er fra skolen.
- Vil du sidde der? - Nej, vi bliver her.
Hej, venner.
Fedt nok.
Først har jeg ingen penge. Nu har jeg ingen værdighed.
Måske skal du bare...
Hvad?
Hvor kom de fra? Mine lommer.
Er det derfor, du har cargo-bukser på?
De var altså meget moderne i 90'erne.
Og så er de nøglen til at smugle mad
forbi emsige kontrollører.
Lakrids.
Hvor er det fra? 99-cent-butikken?
98-cent-butikken.
Ja, din mami er da ikke dum.
Vi bruger måske ikke ret mange penge, men det er da sejt, ikke?
Strisserne!
Bare børst den af.
Abuelita, lad os gennemgå valgtemaerne.
Kom nu. Ellers bliver du bare endnu en uoplyst vælger.
Ja. De ser så glade ud.
Ja. Og hvem gider leve på den måde?
Der er mange vigtige emner på stemmesedlen.
Først Forslag T. "Stå bag lærerne."
Den er nem, for jeg elsker lærere. Jeg er selv lærer.
Jeg stemmer ja til T.
Flot, abuelita. Du har fået dem alle sammen fyret.
Mange af forslagene er bevidst vildledende.
Lærere i fagforening erstattes
med lærere uden fagforening, der tjener det halve.
"Stå bag lærerne"?
Nærmere "Stå bag dem, så vi kan sparke dem ud," ikke sandt?
Er vi færdige?
Nej, vi er lige begyndt!
Der er valg af skolebestyrelse og skatteinspektør
og et meget spændende forslag om en kloakskat.
Hørte du, det bankede? Der er nogen ved døren.
- Jeg hørte ikke noget. - Jeg kommer nu!
Hvor er det pænt!
Jeg ved godt, der ingen er!
Hvor har du fået ordnet dit hår?
Se selv, det virker ret godt.
Intet holder popcorn mere frisk
end en brusehætte fra et hotelværelse.
Men er det ikke ulovligt?
Jeg vil ikke i fængsel.
Hvis de spørger, hvad jeg røg ind for, og jeg svarer "vingummibamser",
ender det næppe godt.
Der er ingen lov mod mad udefra.
Der er en regel, men det er noget andet.
- Må man gerne bryde reglerne? - Nej da.
Det er en nødløsning.
Apropos nødder...
Chokoladepeanuts.
Hvor er de...
...varme.
Det var så lidt.
Og vi har sparet otte dollar.
At fremstille én æske koster én cent.
- Er det noget, du ved? - En cent.
Jeg fik dem på en tankstation. Prismærket var forkert. 49 cent!
Jeg købte alle æskerne.
Vi serverer chokoladepeanuts til dit bryllup.
Fint med mig.
- Har du sodavand i bukserne? - Nej.
Nej, så hører kontrolløren det. Vent på en eksplosion.
Kom, vi må af sted. Vi skal nå det, før valgstederne lukker.
De lukker om 11 timer.
Jeg glæder mig.
Abuelita har aldrig stemt før.
Jeg glæder mig til min første gang. Bare jeg gør det rigtigt.
Jeg havde håbet, det blev med Hillary,
men jeg kan godt se mig selv gøre det med Elizabeth Warren.
Også mig, søster.
Mor, hvis du har tid i aften, kan vi måske gå i biografen igen?
Vil du hænge ud med mig igen?
Filmen er forbudt for børn, så du skal med.
- Men vi havde det sjovt, ikke? - Jo.
Abuelita, kom nu. Hvor er du?
Jeg er lige her.
Jeg er ked af det, venner,
men jeg har svært ved at gå, så jeg kan ikke stemme i dag.
Måske næste gang.
Jeg havde sådan glædet mig, til du skulle stemme.
Ja, og jeg er så skuffet over at gå glip af det.
Det behøver du ikke. Jeg har en kørestol.
Jeg var Stephen Hawking til Halloween.
Folk blev forargede.
Perfekt! Vi henter Schneiders krænkende kørestol,
som jeg har meget at sige om, bare ikke nu,
og så tager vi hen og stemmer.
Af sted!
Sikke en god nyhed!
USA! USA! US...
Hvad sker der? Hvorfor låser hun os ude?
Schneider, giv mig din nøgle.
Ja, her.
Tak. Den har jeg prøvet at få fat på i tre år.
Godt forsøgt. De her er alle til jeres lejlighed.
- Mami! - Abuelita!
- Lydia? - Abuelita!
Hun er nok ude i køkkenet.
Mit ben har det bedre.
Mami, hvad sker der? Hvorfor opfører du dig som en loca?
Er du bange for at stemme?
Er det, fordi alle former for politiske ytringer i Cuba
fik voldelige følger?
Ja, det kan være grunden.
Jeg stemmer ikke, fordi...
...jeg ikke er statsborger.
Hvad?
Jo, du er.
Du og papi var til samtale,
- mens jeg var i Afghanistan. - Nej.
Vi tog aldrig derhen.
Vi tilbragte hele eftermiddagen i parken med at se på fugle.
Hvilket er det, vi kalder elskov.
Ironisk, for fuglene kiggede på os.
Hold op med at skifte emne. Især til det emne.
Hvorfor blev du aldrig statsborger?
Jeg havde travlt.
Jeg arbejdede, passede min familie og hjalp familien med at passe familien.
Det var så lidt.
Det er også lige meget, for jeg har et green card.
Jeg kan få understøttelse. Jeg betaler skat.
Skal man betale skat med et green card?
Jeg har permanent opholdstilladelse.
Det er næsten det samme.
Det er jeg faktisk glad for, abuelita.
Det er ikke, fordi du ikke vil stemme. Du kan ikke.
- Ja, selvfølgelig. - Det er fantastisk.
Folk med green card får nemt statsborgerskab.
Der er bare nogle prøver.
Jeg downloader dem, så du kan komme i gang.
Nej tak.
Hun gør mig så rasende.
Ja, men lige nu er hun flov,
og det hjælper ikke at presse hende.
Nu går jeg ned og stemmer,
og så taler vi om det senere.
- Okay? - Ja.
Alt er fint. Ingen problemer.
Min revisor skrev, at fordi jeg har så høj en indkomst,
skal jeg ikke betale skat.
USA! USA!
Ser jeg mistænkelig ud?
Nej, du havde været meget moderne i 90'erne.
Her.
Jeg tænker hele tiden på abuelita.
Tænk, at hun ikke har statsborgerskab.
Nogle mennesker bærer på hemmeligheder.
Perfekt. Frem med hotdoggene, mens de er varme.
Selvom jeg jo altid kan varme dem.
Jeg har forbedret det, du lærte mig.
De holder sig varme, fordi de er pakket ind i stanniol.
Nej, det er alt for højt.
- Her lugter af bacon. - Jeg tog bacon med.
Nej! Kontrolløren kommer! Væk med beviserne!
- Undskyld mig. - Film!
Vi tillader ikke mad, som ikke er købt i vores boder.
Nå, øv.
Jeg er nødt til at konfiskere maden.
Konfiskere? Javel, hr. betjent.
Du får en jumbosaltkringle, hvis du bare går videre.
Jeg må bede jer forlade biografen.
Seriøst?
Nu skal jeg sige dig noget. Jeg ved godt, du bare passer dit arbejde.
Men helt ærligt, jeg er en mor i byen med min søn.
Jeg kender hende ikke.
Og ja, vi brød jeres regler.
Men ved du, hvem der også gjorde det? Forfatningens fædre.
Jeg kender hende virkelig ikke.
- Vagter. - Nej! Jeg skal nok gå!
Jeg går.
Men jeg går med mine principper!
Og en fyldt bagt kartoffel!
Tak, fordi du tog dig af...
Alex! Kom så!
Perfecto. Og din accent er hyleskæg.
Abuelita, må jeg tale med dig?
Ja.
Pokkers, afskrækker det dig ikke?
Du er nødt til at blive statsborger. Det er vigtigt.
Alt er vigtigt for dig.
Tænder jeg et stearinlys, dræber jeg luften.
Handler jeg i Walmart, dræber jeg de små butikker.
Hvis jeg laver svinekød, dræber jeg åbenbart grise.
Hvad sker der?
Abuelita vil ikke være statsborger.
Det er ingen spøg. Det er indvandrerfjendtlige tider.
Skat, så alvorligt er det ikke.
Jo, det er. Carmens forældre var ikke statsborgere.
Ja, men det sker ikke for abuelita.
Hun bliver ikke udvist.
Måske. De udviser også cubanere nu.
Hvad? Sikke noget pjat. De burde indføre os.
Det ændrer sig hele tiden.
Det er meget værre for andre grupper, men alligevel.
Carmen mistede sine forældre. Jeg mistede min bedste veninde.
Jeg vil ikke miste dig.
Måske beslutter de en dag at sende alle ikke-statsborgere hjem?
Nej! Jeg vil ikke tilbage til Canada!
Der er så koldt.
Så bliv amerikansk statsborger. Begge to.
Elena har ret. Hvad er problemet?
- Kan du ikke lide at være her? - Selvfølgelig. Jeg kan lide Amerika.
Hvad er så problemet?
Da Berto og jeg hørte, at for at blive erklæret amerikanere
skulle vi afgive vores cubanske statsborgerskab,
kunne vi ikke få os selv til det.
Cuba er mit hjem. Mit rigtige hjem.
Du har jo været her i næsten 60 år.
Det her er dit hjem nu.
Jeg ved, du savner Cuba, men du kan jo ikke tage tilbage.
Selv nu hvor Castro er død, har intet ændret sig.
Men det gør det måske en dag.
Min papi sørgede for, at jeg fik skødet på vores hus.
Og jeg har det stadig. Hvis nu vi en dag tager tilbage.
Jeg ved det godt. Det er fjollet.
Men at blive amerikansk statsborger
ville føles som at give op.
Jeg ville ønske, I kunne se det, som det var dengang.
Jeg er ked af det, men at være cubana er sådan, jeg er.
I så høj grad at jeg sommetider nævner det.
Sådan vil det altid være.
Det er, hvad vi er. Mig, Elena og Alex.
Du tog Cuba med hertil og gav os det.
Det passer. Når folk spørger, siger jeg altid, jeg er cubaner.
Jeg tænker slet ikke over det.
Ja. Når folk spørger mig, siger jeg:
"Jeg er et menneske.
Jeg defineres ikke af stempler eller det kunstige begreb grænser."
Men jeg siger også cubaner.
Så vil du ikke nok?
Jeg hører, hvad du siger.
Og jeg elsker dig.
Og... jeg skal tænke over det.
Jeg har besluttet mig. Jeg vil være statsborger.
Engelskprøven burde gå fint, men inden indfødsretsprøven
må jeg hellere tage tænkehuen på, gå på Tim's
og læse som en stræber.
Det er fint, at folk flytter hertil. Men gid de ville lære sproget.
Hvad pokker laver jeg?
Jeg har tænkt over det i biografen.
Også mig. Jeg er ked af, at du skulle opleve det.
Jeg havde ikke behøvet at tage ketchuppakkerne,
men skulle vi købe Heinz ligesom kongen af England?
Du lærte mig noget vigtigt.
Godt.
Jeg skal have et job,
så jeg kan købe snacks og undgå at fremstå som en idiot.
Det var præcis det, jeg ville lære dig.
Har I set abuelita? Forslag U blev vedtaget.
Jeg ved ikke, hvor hun er.
STATSBORGERSKAB EN VEJLEDNING
Tekster af: Lisa Kristensen Villeneuve