EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Hva løste du ved å bite av fingeren din?
Det var et uhell.
Bet du av et lem ved et uhell?
Jeg var i møte med Carl og prøvde å beherske meg.
Jeg unngikk å drepe ham.
Får jeg ikke skryt? Greit. Jeg bet negler og hørte plutselig et knas.
Herregud.
Du stresspiser deg selv. Så noen det?
Nei. Jeg pakket den inn i papir.
Da jeg kom tilbake, hadde investoren dratt.
Det er et rent kutt.
- Kan den sys på igjen? - Jeg vet ikke.
Kanskje vi kan feste den.
Gummistrikk, skjøteledning, poseklemme?
Ikke? En Billy Joel-cd, kort for filmutleie...
Husker du stressballene våre?
"Ikke mer stress når du hyrer de beste." Jeg er ganske så jævla stresset.
Er det tåa di?
- Jeg ville ikke kaste den. - Ikke i alt-mulig-skuffen. Legg den i...
Vi legger den tilbake inntil videre.
Heldigvis dreit Carl seg så grundig ut at investoren vil høre forslaget mitt.
Vi legger det frem for ham i morgen.
Nei. Hold deg unna Carl. Du biter jo av stykker av deg selv.
Carl kommer ikke. Han var så ydmyket
at påskuddet hans var en golftur med alle nålevende presidenter.
Han bet over mer enn han kunne tygge.
Selv om han ikke stiller, blir det flere møter.
Til slutt er det ikke annet igjen av deg enn munnen.
- Herregud. - Jeg ville kalt den min kone med stolthet.
Jeg gir ikke opp prosjektet.
Jeg vil ikke slutte å leve fordi jeg er levende død!
- Faen! - Faen!
Så du hvor den ble av?
- Herregud. - Fant du den?
Smokken til Abby.
- Jøye meg. "Mi-mi" kalte hun den. - Ja. Tiden flyr.
- Faen! - Faen!
Jeg fikk meldingen vedrørende østersene. Bra!
- Jeg undersøker hvor de kom fra. - Det passer litt dårlig.
Jeg fant ikke leverandøren på nett, men har en plan.
Vi later som vi er far og sønn som eier et sjømatselskap.
Forretningspartnere, venner og familie.
Kona mi mistet fingeren.
I ei krabbeteine? Det virker ikke naturlig å nevne, men flott at du har tenkt på noe.
Jeg fant den!
Vi har et maurproblem.
Bli med inn.
Kan vi feste den igjen?
Det fungerte ikke med tåa mi.
Tåa råtnet, så den var dødt materiale. Fingeren, derimot, ble kappet av.
Fester vi den, er det mulig at den blir som før.
Og hvis ikke?
Si det var en ulykke. Joel og jeg snakket om krabbeteiner. Sant, pappa?
Vi utgir oss ikke for sjømatleverandører. Eieren tror at jeg filmer en dokumentar.
Ikke misforstå, driks er verdig en egen film, men jeg har nok med mitt.
Så klart. Jeg forstår.
Ikke noe å tenke på.
Prøv å bevege den.
Jeg kan feste kroppsdeler jeg har mistet.
Som en snømann.
Livet blir stadig bedre.
Hold den i ro de nærmeste dagene.
Månedene? Sekundene? Ikke vet jeg.
Men hold den tørr. Eller fuktig?
- Reagerte du slik på grunn av sjefen? - Han var en nedlatende idiot igjen.
Send Abby dit med et lunsjbrett, så fikser hun biffen.
Hva skal det bety?
- Brettet. - Hvilket brett?
Hvilket brett?
Tenk at Abby slo en gutt med et brett.
Når skal alt dette ta slutt?
Vi har mange baller i lufta.
Hvordan holder sjonglører styr på fem ting på en gang?
Farlige ting som motorsager og kniver.
Jeg så en sjonglør sjonglere en mindre sjonglør.
Er det farlig?
Den lille karen ville ikke.
- Var det meningen? - Jeg fikk ikke med meg begynnelsen.
Poenget er at det er tøft å holde styr på så mye.
Spesielt hvis det er ufrivillig.
Hva gjør vi nå?
Hun vet ikke at vi vet alt.
- Nå har vi overtaket. - Endelig!
Vi spør hvordan det går på skolen og lar henne snakke om bretthendelsen.
- Så lurt. - Ja.
Jeg hører dere.
- Faen! - Helvete!
Er du der, Abby?
Vi vil gjerne prate med deg.
Kjære vene. Kom inn!
Det er noe jeg fullstendig upåvirket ønsker å dele.
Jeg slo noen med et brett.
Ja, så vet vi det.
Hva fikk deg til å gjøre det?
Han oppførte seg som en kødd mot eksdama.
Folk kan være idioter.
Men om du ikke trues på livet, får du ikke angripe dem.
Du spiser mennesker.
- Jeg gjør det fordi jeg må. - Jeg måtte dra til ham med brettet.
Det er krenkende å sammenligne det med en medisinsk tilstand.
- Ikke sant? - Jo.
Jeg uroer meg for deg. Du kan bli utvist.
Nei. Novak fikk ingen til å stå frem.
Ingen løse tråder. Det lærte jeg fra deres feiltrinn.
Vi er ikke flinke til å drepe, og det er en god egenskap.
Og det opprører meg virkelig at det ikke virker som om du angrer.
- Det gjør jeg ikke. - Ikke?
- Skal jeg lyve? - Selvsagt ikke.
Ikke sant?
Hva skjer med henne? Oppdrar vi et monster?
Jeg vet ikke. Hun har sett så mye galskap i det siste.
Jeg skulle ikke revet serberen i biter foran henne. Jeg kunne reagert annerledes.
Jeg drepte bestevennens stefar og la liket i badekaret.
Det nevner jeg ikke i bryllupet.
- Det siver ut væske fra fingeren igjen. - Herregud.
Lurer vi oss selv? Hva om vi ikke klarer å holde styr på alt?
Det må vi!
Det føles overveldende.
Abby, østers-pesten, alt som skjer på jobben.
Den nye sheriffbetjenten etterforsker forsvinningen til den forrige.
Gid du kunne spise kylling.
Vår første prioritet er å få Abby på rett spor.
I morgen kjører vi henne hjem til gutten hun slo,
- så hun kan be om unnskyldning. - God idé.
Som den store sjongløren Francisco Garibaldi sa:
"Med frykt i hjertet og kniver i lufta,
fokuserer den kloke sjongløren på ett blad av gangen."
Hva er det med deg og sjonglering?
Jeg så en kul dokumentar om det. Den bør du se.
- Nei. - Den hadde en utrolig vri.
Fortell.
Han hadde fire koner og 18 barn, men ingen kjente til hverandre.
Han sjonglerte med baller og familier.
Så sprøtt. Den skulle jeg gjerne ha sett.
Det kan du jo gjøre.
Nei. Nå har du spolert den.
Tenk at jeg må gjøre dette. Ber du ofrene om unnskyldning?
Kutt ut sammenligningene.
Får du barn en dag og et virus får deg til å drepe,
vil du forstå hvor flinke vi er.
Ja. Og da ringer du meg og sier:
"Å, mamma. Dette er så vanskelig." "Ja visst", sier jeg da.
De siste ukene har foreldrerollen blitt skjøvet til side.
Men fra nå av tar vi mer ansvar. Og når du volder noen skade...
- Ved å drepe? - Dette gjelder deg.
- Du må ta ansvar for egne handlinger. - Ved å gå til politiet?
Nei. Du ber om unnskyldning.
- Til de pårørende? - Det var alt jeg hadde. Din tur.
Ellers får du ikke iPaden din tilbake.
Er utpressing en del av å være gode foreldre?
Så du innrømmer at vi er gode foreldre?
Greit. La oss få det overstått.
Flott hus. Fint kantarbeid.
Går det bra, legger vi igjen visittkortet.
Hallo. Vi heter Joel og Sheila Hammond.
- Det føles uvant å bruke navnene våre. - Sært.
Du kjenner vel Abby?
Jeg har sett henne.
Hun kom for å be om unnskyldning. Gjorde du ikke?
- Jo da. - Det høres ikke ut som om du vil det.
Det stemmer.
Kult. Stig på.
- For et flott hjem. - Det vet vi alt om. Vi selger hus.
Luksushus som dette.
Milde måne.
Hei. Jeg kommer fra et firma som leverer sjømat, eid av far og sønn.
Jeg er sønnen.
Faren min kunne ikke være til stede.
Ikke at han er fullstendig fraværende.
Vi gjør mye moro sammen. Tennis, ordleker.
Av og til sitter vi sammen uten å si et ord.
Hva vil du?
Vi ønsker å forsyne dere med sjømat.
Vi kan starte med én vare. Kanskje østers?
- Hvor kjøper dere dem? - Etterspørselen er lav.
Kanskje fordi dere har feil leverandør.
- Hva het leverandøren? - Hvorfor maser du om østers?
Gjør jeg? Du var den siste til å nevne dem.
Jeg vet ikke hva du pønsker på, men nå får du gå.
Far og jeg respekterer at dere velger...
Hva het leverandøren igjen?
- Pell deg ut. - Ja vel.
Våger jeg?
- Maispølsen dufter liflig. - Vi har ikke flere.
Greit nok.
Det Abby ville si, var altså...
Christian, jeg er virkelig lei for...
...at din tidlige omgang med kvinner var så fæl
at du ble en uforbederlig kødd.
- Abby. - Glem iPaden. Mobiler er store nok.
Hvis jeg sliter med kvinner, hvorfor hadde jeg da sex som 13-åring?
Her er det mye å ta for seg.
Kutt ut ertingen og de forstyrrende seksuelle tilståelsene.
Fokuser på hva vi gjør her. La oss for all del være høflige.
Ding dong, vi er hjemme.
Du kødder!
- Dere to? - Chris? Christa?
Er Christian sønnen deres? Nå skjønner jeg hvor navnet kommer fra.
Hva gjør dere her?
Datteren vår vil si unnskyld for at hun slo sønnen deres med et brett.
- Slo hun ham med et brett? - Bare i ansiktet.
Jeg er Abby. Vil dere selge huset, er de to de beste.
Gurimalla! Er alt i orden? Skadet hun deg?
- Det går bra. - Visste du det ikke?
Ifølge dr. Fineman får du ikke kjenne på fjeset mitt uten tillatelse.
- Pappa! - Han sa det, skatt.
Nå som vi har igangsatt en sunn diskusjon, får vi stikke.
- Hvorfor ble vi ikke oppringt? - Det fantes ingen bevis.
Men som gode foreldre følte vi at hun burde be om unnskyldning. Nå er det gjort.
- Men nå har vi jo bevis, ikke sant? - Jeg skjønner ingenting, og vi må stikke.
Dere innrømte at datteren deres angrep sønnen vår.
Vi akter å be rektor Novak om å utvise henne.
Så fullstendig utsøkt.
Dere kom og fortalte oss noe vi ikke ville ha funnet ut.
Og nå skal vi ri dere hardt og lenge.
Heia mamma!
Datteren deres fullfører aldri skolen. Ironisk, siden dere to er idiotene.
Skal jeg trykke foten min så hardt opp i den perfekte ræva di
at du ikke finner den før du driter den ut første juledag?
Heia mamma!
Vi prøver å lære Abby å gjøre det rette.
Vi rører ingen på en måte dr. Fineman fraråder.
Hva er stoppordet? Jeg må vite hva jeg skal overse når jeg eier deg.
Vær glad for at jeg går foran med et godt eksempel.
Ellers ville jeg faktisk ha vrengt deg.
Trekk pusten dypt. Vi er alle eiendomssmuglere.
Vi er faktisk eiendomsmeglere. Vi aner ikke hva en "eiendomssmugler" er.
Dra til helvete, Chris.
Hva med dette:
Vi lar være å fortelle Novak noe.
Til gjengjeld får vi salget dere stjal fra oss.
Dere får aldri det salget.
Og vi stjal det ikke.
Faren din vraket en bil i fylla.
Fristen er klokka 17. Det er vårt beste og siste tilbud.
Det er et uttrykk brukt av ekte eiendomsmeglere.
Visste du at moren din solgte meg metakvalon?
Nå forstår jeg hvorfor barna her er fullstendig skakkjørte.
Skal vi stikke?
Jeg hater dem. De er så fæle.
Tenk å ha en grovinngang i Santa Clarita.
- Det regner to ganger i året. Tåper. - De får ikke vinne.
Grace Tinsler ble utvist.
Hun ble YouTube-stjerne ved å hviske ingrediensfortegnelser.
Du blir ikke utvist. Og du... Hva sa du at hun gjør?
Hun hvisker ord foran kamera.
Det er en ikke-seksuell fetisj som betaler foreldrenes huslån.
I så fall er det en seksuell fetisj.
Vi får gi dem salget.
Vi kan ikke miste provisjonen. Og om vi skulle gi etter,
kan de utpresse oss igjen. Kanskje de vil ha neste salg.
Og så neste igjen. Da eier de oss.
Akkurat som Dan. Eller verre. Han bad oss drepe for ham.
Men han omtalte aldri kroppene våre i grove ordelag.
- De hører ikke hjemme i trivelige nabolag. - Vi må oppsøke Novak før de gjør det.
- Da kan Abby vise at hun er lei for det. - Jeg er ikke det.
Vis at du angrer. Du får litt skjenn og slipper å bli utvist.
Folk erklærer seg skyldig for en mildere straff.
Drapsmenn gjør det. Jeg har undersøkt.
Det er neppe lurt å dukke opp uanmeldt.
Sist raserte vi huset og overfalt bestemoren. Det husker han nok.
- Har du et bedre forslag? - Ja.
Sa du bedre? Nei.
KONTOR
Hei! Hva faen driver du med?
Dette er jo ikke toalettet.
Han bør dukke opp snart. Vi møter investoren om en time.
Det høres viktig ut.
Det er minst 60 grader her inne.
Skal vi stikke og kjøpe mat?
Maispølser?
Nei. Nå er jeg sugen på sukkertøy.
Vi blir her til han kommer hjem.
Da kan du be om unnskyldning.
- Jeg vil ikke. - Men du gjør det likevel.
- Chris og Christa må ikke vinne. - Vi er overveldet!
Vi vet ikke om vi som familie takler dette.
Unnskyld. Du ber oss jo alltid om å inkludere deg.
Dette er livet vårt.
Det har vært tøft, vennen.
Hver dag støter vi på et nytt hinder.
- Jeg bet av fingeren min i går. - Hva for noe?
Det går bedre. Jeg er som en snømann.
Før ville en avkuttet finger havnet i julebrevet.
Nå ville det ikke blitt nevnt.
Du kan bli utvist for å ha slått noen, så vi føler at vi mislykkes som foreldre.
Hva mener dere med at vi ikke klarer det?
Moren din og jeg vil alltid gjøre alt vi kan for familien.
Men nå trenger vi virkelig din hjelp.
Nå er han her.
Rektor Novak!
Herregud. Alle tre!
Vi vil snakke med deg.
Kom igjen.
Kom igjen, da!
Hva vil dere?
Jeg håper du har det bra.
Takk for at du ikke anmeldte meg da jeg knuste noen ting i ditt vakre hjem.
Jeg ville, men bestemor tillot det ikke.
Det er hennes hus, så hun bestemmer alt,
inkludert smaken på sorbeen jeg spiser.
Vi er takknemlige uansett. Men vi er her fordi Abby har noe å si.
Ikke sant?
- Jeg slo Christian med brettet. - Jeg visste det.
Jeg er lei for problemene jeg har forårsaket.
Jeg taklet ikke situasjonen på en bra måte.
Christian ydmyket Janie ved å legge ut meldingene hennes.
Da så jeg rødt.
Jeg måtte gjøre noe.
Jeg måtte hjelpe henne.
Det er sludder.
Ingen av de 200 andre elevene reagerte slik du gjorde.
Nei. Og jeg påtar meg ansvaret for egne handlinger.
Takk.
Det var riktig av deg å tilstå.
- Du er utvist. - Hva?
- Hold an. - Du forsto ikke poenget.
- Datteren vår... - Hun er også en pøbel.
Og nå er hun utvist.
Ha meg unnskyldt. Jeg skal kose meg med to skjeer sorbe.
Bestemor tar førerprøven. Håper hun stryker.
Vent.
- Vent! - La meg være!
Beklager, team. Jeg mislyktes.
- Langt ifra, lille venn. - Du klarte deg utmerket.
Hva mener du? Jeg ble utvist.
Av 200 elever i kantina
var du den eneste som gjorde noe for å hjelpe den stakkars jenta.
- Ikke så lurt. - Gjør det aldri igjen.
- Men du gjorde noe. - Det er sant.
Kanskje vi ikke oppdrar et monster.
Kanskje vi oppdrar en superheltinne.
Så dere på meg som et monster?
Faen!
Hvor er fingeren din?
- Den var der for litt siden. - Mistet du den i hagen?
Novak tok den med seg da han smelte igjen døra.
- Vi drar. - Jeg vil ha fingeren.
Ja, men det blir pinlig. Vi har allerede sagt ha det.
Ja. Jeg vil ha den tilbake.
Jeg vet det. Helsike.
Vent!
Jeg har en plan.
Fingeren min!
- Du kappet av fingeren hennes! - Det er en nødssituasjon! Ikke tenk!
- Unnskyld. - Herregud, så vondt det gjør.
- Til sykehuset. - Vær så snill, ikke saksøk meg.
I så fall lar du være å utvise Abby.
Ellers får du høre fra advokat Martin L. Taylor.
Ja vel. Tre dagers suspensjon, da.
Da sier vi det.
- Jeg henter isposen. - Ikke tenk på det.
Sorbeen min. Skjeen min.
Ta den, Chris and Christa! Datteren vår ble suspendert.
Det går fremover med familien Hammond.
Abby får iPaden sin tilbake.
Eric har lagt bildet sitt inn på mobilen min.
Det kunne du spart meg for.
Hei, kompis.
Jeg dro til Japopo for å få tak i leverandørens navn.
Eieren knep meg på kontoret hans.
Nå er jeg innelåst der.
- Hvorfor? - Du var opptatt. Jeg liker å hjelpe til.
Ja vel, jeg er der straks.
Ikke si jeg må late som vi er far og sønn som driver et sjømatfirma.
Herregud. Jeg må hjelpe Eric.
Klokka er straks 16. Hva med møtet?
Mamma mistet fingeren. Det er viktig.
Ja vel. Vi har mange kniver i luften.
Som kloke sjonglører må vi fokusere på ett blad av gangen.
Pappa har fått solstikk.
Slett ikke. Han så noe på TV og ble inspirert av det.
Hjelp moren din med å sy fast fingeren. Det er lett.
Æsj. Det skal bli.
Jeg hjelper Eric. Carl kommer vel ikke på møtet?
Nei, så da unngår jeg å stresspise meg selv.
- Jeg drar alene. - Utmerket!
Familien Hammond får ting unnagjort!
Familien Hammond får det til å se lett ut.
Familien Hammond står midt på gata med en avkappet finger.
Ja. Vi må komme oss av gårde.
Hei, Mark.
Joel! Takk for anmeldelsen, kamerat.
Vi fikk masse nye kunder. Hvordan går det med filminga?
Kona mi har kjøpt ny kjole til intervjuet.
Jeg får den ikke finansiert.
Med mindre du kjenner en som har to millioner dollar...
Jeg kjenner faktisk en.
Jeg og sønnen min driver et firma som leverer sjømat.
Og gutten min har visst...
Er det sønnen din som sitter på kontoret?
Hva faen foregår? Dere kan ikke være leverandører av sjømat.
Nei, det er vi ikke.
Si at kona mi får være med i filmen.
Faen ta.
Beklager, Mark. Det er komplisert.
Jeg lover å aldri lyve for deg igjen
hvis du slipper ut sønnen min.
Han kan dra når som helst. Han låste seg inne.
- Hva? - Ja visst.
Eric. Lås opp døra.
- Hva gjør du? - Jeg fikk panikk da han ropte.
Jo lenger jeg satt her, desto sintere ble han.
Jeg er feig, Joel. Se på meg. Dette er mitt sanne jeg.
Eieren er rasende. Nå hjelper han meg aldri.
Jeg kan ikke redde menneskene.
Eric tok saken i egne hender. Spis hverandre.
Kanskje ikke. Jeg fant denne i arkivskapet.
Japopo har en fast leverandør, men dagen Sheila ble syk,
kjøpte de østersene herfra.
"Rubys Østers."
Dette er stedet.
Herfra kom østersene som omvendte Sheila.
Du fant dem, Eric.
- Vil du at jeg skal klemme deg? - Det er ikke nødvendig.
Nettopp. Vi er havets menn.
Iblant går vi side om side uten å si noe.
Det er også greit.
Carl! Du skulle jo ikke være her.
Jeg ville forsikre meg om at du ikke driter deg ut.
Greit. Jeg kommer straks. Skal bare legge på litt leppestift.
Du ser grei ut.
Ja vel, da.
Du parkerte litt for nært.
Fort! Og hold munn. Du høres ut som en bedreviter.
Hvor er stressballen?
Greit.
Dette klarer jeg.
Dette klarer jeg fint.
Elskling!
- Hva skjer? - Jeg skal møte investoren.
Klokka er 4. Det var for 12 timer siden. Jeg har lett overalt! Hvor har du vært?
Jeg aner ikke. Det siste jeg husker, er at...
Jeg parkerte da Carl dukket opp.
Jeg måtte klemme på stressballen, og...
Faen heller!
Carl?
Tekst: Marianne Heggernes