Jösses. Titta.
- Kära nån. - Kära nån!
- Vad var det? - Vem var det?
Hon hade byxor på sig.
- Vad menar du? - Byxor.
Åh, nej.
Nej, nej.
Jag får trampa.
Kom igen!
Av alla dagar... Det här är otroligt.
Ursäkta att jag är sen.
Hej, jag heter Muriel. Muriel Stacy.
Goddag, ms Stacy. Jag är mrs Harmon Andrews. Välkommen.
Jag glömde bort tiden. Jag inredde mitt nya hem.
Man kan använda potatis till så mycket. Det är verkligen otroligt.
Sen blev jag än mer försenad när min motorcykel gick sönder.
Så jag ber om ursäkt för hur jag ser ut och att jag är sen.
Hoppas att det är allt vi måste ursäkta.
EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
EN PERFEKT KYRKOGÅRD AV BEGRAVT HOPP
SVÄR DU ATT VARA MIN BÄSTA VÄN FÖR ALLTID?
MAN BEHÖVER STORA ORD FÖR ATT UTTRYCKA STORA IDÉER
FÖR ATT SOVA I ETT TRÄD I MÅNSKENET
Mamma pratade med mrs Pye.
Hon sa att syföreningen ansåg att ms Stacy var olämplig.
Men hon kör motorcykel.
Ms Stacy verkar modern och spännande.
- Jag har hört att hon är ogift. - Och från fastlandet.
Varför flyttar en ogift kvinna från storstan hit?
Det ligger säkert nån skandal bakom. Mamma hatade genast ms Stacy.
Min mamma också. Det vankas katastrof. Hon kom en timme sent...
- Klädd som en man. - ...till teet med de Progressiva mödrarna.
Hon kunde lika gärna ha lagt en snara om halsen.
Nedvärdera henne inte när ni inte känner henne.
Jag tycker att hon låter fantastisk. Jag tänker stötta ms Stacy.
Jag vet hur det är att vara ny och bli dömd.
Den där räven är dödens. Jag ska göra den till hatt.
- Räv? Vilken räv? - Den som har stulit kycklingar.
Räven är inte här. Bort med geväret. Jag vill leva och möta den nya läraren.
Jag la visst världen vid dina fötter.
- Godmorgon på er. - Godmorgon.
- Varsågod, lilla damen. - Jag heter ms Stacy.
Var snäll och ta ut geväret. Det hör inte hemma här.
Visst. Jag skulle just göra det.
- Ms Stacy är mitt nya ideal. - Vilken vacker sal. Så många fönster.
- Jag älskar att se grönskan. - Hon är som en själsfrände.
Då ska vi lära känna varandra. Snälla, res er upp.
- Hon har ingen korsett. - Jösses.
Jösses.
Flytta bänkarna åt sidan och sätt er på golvet.
Golvet?
Vi ska sitta i en ring och presentera oss.
Diana, jag blir så glad.
Skolan blir äntligen allt som jag har drömt om.
Ner med fjädern. Så där.
Okej.
Försiktigt nu. Så där. Lyft sprinten.
Nu borde kycklingarna gå säkra.
- Jag hoppas att vi fångar räven. - Vet du?
Du får en andel om vi gör det.
Pälsen bör ge bra betalt.
Säg två ord som representerar er
genom att använda första bokstaven i ert för- och efternamn.
Jag börjar.
Muriel Stacy.
Mopsig.
Skolastisk.
Jag hade beskrivit mig så om vi haft samma initialer.
- Låt oss börja med... - Vi måste ha delats vid födseln.
Ruby Gillis.
Romantisk...
Gullig?
- Ruby Gillis. - Bra jobbat.
- Ruby är kär i... - Gilbert Blythe.
- Global. - Han har rest världen över.
Bokälskare.
Alla tycker att han är den smartaste eleven.
- Priscilla Andrews. - Men jag vann stavningstävlingen.
Pragmatiskt. Autentisk.
Hon lämnade vår förra lärare vid altaret.
Du kanske vill dela din kommentar med klassen.
Alla vet att Prissy var förlovad med vår förra lärare,
men flydde med rätta från bröllopet. Jag ska berätta om alla i Avonlea
- för jag var nyanländ och jag vet... - Skvaller är onödigt.
Jag tolererar det inte.
Men inget jag sa är hemligt.
Om nån tycker att jag bör veta nåt, får de berätta det.
Nu är det din tur. Vad heter du?
Anne... Anne Shirley-Cuthbert.
Anne.
Du kommer på nåt. Vi ses efter skolan.
Moody Spurgeon?
- Jag behöver din hjälp. - Rachel. Vad har hänt?
Jag har hört chockerande rykten om vår nya lärare.
Jag trodde att nåt hemskt hade hänt.
Det har det.
Jag kokar lite te.
Som styrelsemedlem emotsatte jag mig en kvinnlig lärare.
Jag sa att det var en farlig innovation, men nedröstades.
- Och nu kommer allt det här. - Vad?
Syföreningen vacklar i frågan.
Jag tänker ta reda på vad och varför idag.
- Du får följa med. - Jag vill inte bli indragen
- i vad du nu har för plan. - Du har barn i skolan, inte jag.
Det som sker där drabbar Anne.
Du har nu möjlighet att ställa viktiga frågor till den här kvinnan
utifrån din oro som mamma.
- Finns det anledning till oro? - Om hon är kapabel
att förvränga Avonleas unga sinnen, så ja.
Vi tittar förbi direkt efter skolan. Vi tar med brödet, som goda grannar.
Jag också.
Jag hoppas att ni ska vilja handleda mig. Jag ligger efter
och är fast besluten att bli läkare.
Min make läste ikapp studierna och började på college i förtid.
Make?
Jag är faktiskt änka.
Så tragiskt.
Hur som helst, med hårt arbete,
är det möjligt för dig att börja läsa medicin nästa år.
- Jag gör vad som helst. - Låt oss träffas före skolan
- på morgnarna, så du kommer igång. - Tack. Tack så mycket.
Om Gilbert läser i snabbare takt, vill jag det med.
Jag har så många yrken i åtanke. Listan är faktiskt ändlös.
- Låt oss fundera. - Angående det...
Efter skolan varje dag funkar. Vi börjar nu.
- Visst är namnet "Anne"? - Med ett "E".
Sen i morse har jag tänkt ut många ord som beskriver mig.
Jag ville prata med dig om att berätta saker utanför skolan.
Men vi är i skolan och jag försökte bara hjälpa.
Jag borde inkludera respekt för andras privatliv också.
Jag vill att du skriver en uppsats om farorna med skvaller
och vikten av empati för andra.
Den måste inte vara lång, men meningsfull.
Avskyvärd, stupid, chanslös.
- Anne Shirley-Cuthbert. - Du är för hård mot dig själv.
Jag hatar mig själv. Jag gjorde hemskt intryck på ms Stacy.
- Det är sant... - Allt jag sa blev fel.
- Det är också sant, men... - Sluta hålla med mig!
Du kan reda ut det här.
Din uppsats blir briljant och löser saken.
Gilbert ska inte få gå om mig heller
bara för att han vet vad han vill bli.
Nu ska du få höra: Jag ska skriva världens bästa uppsats.
Varför gör jag inget rätt idag?
Förlåt.
Har du sett min räv?
Jag har inte sett nån räv alls. Vänta, har du en räv?
Kan du komma på en inledning till en uppsats om faror med skvaller?
- Kan du lugna dig, tack? - Kom tillbaka till skolan.
Jag behöver ditt stöd.
Jag går inte tillbaka. Livet är för kort. Jag är inte accepterad där.
Lita på mig. Den nya läraren låter ingen mobba dig.
Hon är en godhetens mästare.
Det här är vad jag ska göra med mitt liv, så nu gör jag det.
Vad ska jag skriva? Vad gör jag?
Jag måste imponera! Hon måste gilla mig!
Du kanske ska ändra perspektiv,
för att rensa tankarna och rädda livet på min konst.
Förlåt.
Finns det nåt ställe vi kan gå till som kan inspirera?
Få tankarna att flöda? Nånstans med större räckvidd?
Kom till mig, musa!
- Du är galen. - Ja.
Prova.
Kom till mig, musa!
Högre.
Kom till mig, musa!
- God eftermiddag. - God eftermiddag, ms Stacy.
Jag heter Rachel Lynde. Det här är min vän Marilla Cuthbert.
Hej.
Är allt som det ska? Ni ser utsliten ut.
Jag ser ofta ut så här.
Vi har tagit med bröd som inflyttningsgåva.
Så snällt.
- Jag hade bjudit in er, men... - Vi kommer gärna in.
Tack. Vad trevligt.
Marilla har barn i skolan, så det var viktigt...
Ursäkta röran. Jag försöker hitta vad problemet är.
Med vad, exakt?
Det är en cykel med motor.
Jag gillar att greja med mekaniska saker och ta reda på hur de funkar.
Ärligt talat, även om jag vill bo på landet,
vilket är skälet till att jag är här, älskar jag att köra runt fritt,
med vinden i håret.
Ja, ni är ganska ohämmad.
Jag har aldrig trott på korsetter. Mitt skelett håller upp allt,
så jag har aldrig känt nåt behov av det. Och byxor är befriande.
Jag antar att ni inte är förlovad eller gift.
Anta som ni vill.
Har ni kommit fram till att bli en gammal ungmö?
Jag insåg inte att det var ett beslut.
Annars fattar nån annan beslutet åt en.
Stackars Marilla vet allt för väl hur tomt livet är för en ogift kvinna.
Ett gott råd: Ni gör er själv en otjänst med allt den här...
Den här stökiga framfarten.
Marilla, ge nåt råd.
Om hur man är en ungmö eller undvika att bli en?
Oavsett... Sånt beteende kan funka i storstan, men inte här.
- Folk får fel intryck. - Vissa har redan fått det.
Vilket barn är ert?
Hon är inte mitt egentligen, men vi ser henne som det.
- Min bror och jag adopterade henne. - De är båda ogifta.
- Hon heter Anne. - Med ett "E".
Jag vet precis vem hon är.
Styrelsen, som jag har varit med och grundat,
hoppas att era tvivelaktiga normer tar en abrupt vändning mot det bättre.
I så fall blir ni säkert den första att få veta det.
Vi ber er vara konservativ,
ärbar och återhållsam inför barnen.
Annars ser jag inte att ni är lämplig att utbilda ungdomarna i Avonlea.
- Jag förstår. - Det gläder mig.
Skvaller ljuger åtta gånger. Nej!
Nio gånger och talar halvsanning den tionde.
Det är inte illa.
- Matthew, du har satt ut en fälla. - Det är ingen fara. Det är bara en räv.
Nej, han är min vän. Snälla, ta bort fällan.
Jag klarar inte om nåt händer honom.
Jag är ledsen. Vi måste skydda vår egendom. Så är det bara.
Jag hoppas att din vän är smart och håller sig borta.
Spring! Spring!
Så bra. Du är inte där.
Inte en chans.
- Jag behöver hjälp med staketet. - Jag kan inte. Ms Stacy väntar.
Tänk att jag kanske går på college nästa år.
- Vad menar du? - Jag ska studera i snabbare takt.
Planen var aldrig att åka nästa år.
Jag har äntligen chansen att göra det jag vill. Varför inte ta den?
Jag kom hit för att vi skulle arbeta med jordbruket och få igång det
- så jag fick lära mig. Sen skulle du åka. - Planen är ändrad. Det gäller min framtid.
Din framtid? Min, då? Jag trodde att vi var partners.
- Det är vi. - Jag kan inte det här.
- Det är en gård, inte ett fartyg. - Du lär dig.
- När jag är ensam här och du i skolan? - Vi skaffar hjälp.
Ingen vill veta av mig, än mindre jobba åt mig.
- Hur ska jag göra allt själv? - Lös det! Jag måste gå.
Rachel var extremt kränkande.
- Hon gick över en gräns med mig. - Så tråkigt att höra.
Varför är du inte påklädd?
Jag kan inte gå till skolan idag. Jag är för sjuk.
- Du har ingen feber. - Vilket elände!
- Jag önskar att jag slapp missa skolan. - Vad har du på fingrarna?
Är det sot?
- Jag... - Det luktar rök om dig.
Anne Shirley-Cuthbert, säg sanningen.
Om inte min räv var i fara, hade det aldrig hänt.
Vilket då?
Tur att bara uppsatsen brann och inte hela Grönkulla.
Jag kan inte gå till skolan idag! Ms Stacy kommer inte tro mig
och jag har redan gjort dåligt intryck.
Jag följer med och förklarar allt. Det här är allt en udda historia.
Tack, Marilla.
Kan du prisa mina dygder också, så hon gillar mig?
Gör dig i ordning.
Du och jag ska lära känna varandra.
Det kommer att gå bra. Ja, då.
Jag tror att det är rätt.
Lugn.
Hallå där.
Var nådig.
Okej.
Stanna. Nej!
Ny plan.
Då så. Det var inte så illa.
Hallå!
Vänta. Vänd om!
Jerry! Kom hit!
- Vad? - Kan du göra mig en tjänst?
Kan du göra så att fällan inte fungerar?
- Varför det? - För att rädda min räv.
Men jag ska få halva förtjänsten.
Vad?
Jag lutade mig bakåt, slog i huvudet, uppsatsen åkte ner och oljelampan.
Plötsligt stod bladen i lågor.
Jag stampade på dem med mina skor och elden slocknade,
sen insåg jag att uppsatsen var förstörd.
Jag hoppades få berätta om den för er efter skolan, bara oss emellan?
Det känns dumt att behöva skriva om den när den var perfekt som den var.
Jag var inspirerad efter lektionen. Jag lärde mig mycket.
Jag är ledsen, men du måste slutföra uppgiften.
Jag ser till det.
Motgångar kan vara en välsignelse.
- Bara du inte tjuvlyssnade. - Jag försöker plugga.
- Jag får också hjälp med mitt yrkesval. - Gör vad du vill.
Vad har hänt med bänkarna?
Jag kallar det ett forum för praktisk inlärning.
Vad är ditt problem?
Hur är mitt yrkesval ditt?
Det är det inte. Förlåt att jag störde. Fortsätt med dina mål.
Vill ni stanna och se på?
Tack så mycket. Det vill jag nog göra.
Då så. Låt oss sätta igång.
Gilbert?
Varsågod.
Vetenskap gör världen bättre. Vet nån vad elektricitet är?
- Belysning? - Ja, och?
- En sorts energi? - Ja, det är absolut en sorts energi.
- Jag tänkte säga det. - Om ni har sett ett åskväder
med stora blixtrar som slår ner från himlen, så är det elektricitet.
Det är mäktiga saker.
En blixt är en plötslig, stark tillströmning av elektricitet
mellan himlen och jorden nedanför.
Det finns elströmmar inne i atomer.
Atomer är små partiklar som är byggstenarna i all materia.
De är så små att det krävs miljarder av dem
för att skapa nåt användningsbart som en spik.
Alla föremål som upptar rymd och har massa kallas för "materia".
Allt är gjort av materia. Chokladkaka är materia.
Väggarna här, skolan är gjord av materia.
Ni är gjorda av materia.
Idag, utan den typen av kraftkälla som finns i storstäderna,
ska vi skapa egen elektricitet för att tända...
...en glödlampa.
- Hur många av er har sett en? - I New York, faktiskt.
I Charlottetown.
Min faster Josephine har elektricitet.
Genom glödlampan har vetenskapsmän hittat ett sätt
att skicka elektricitet, atomer med energi,
till en behållare med gas. En annan slags atom.
När de två typerna av atomer möts, utbyter de energi och skapar...
Ljus!
Så, här i Avonlea, med lite genialitet
och Prins Edward Island-potatis, får vi elektricitet.
Hej. Bra timing. Vi upplyste just dagen. Vill ni göra oss sällskap?
- Ms Stacy är underbar. - Ja.
- Smakar det som choklad? - Moody, nej!
Moody!
- Moody! - Alla står stilla.
- Mitt barn! - Var snäll och backa undan.
Låt oss tänka efter.
Logiken säger att ni inte står på skärvor.
Jag vill att det förblir så. Jag hämtar en kvast.
Vänta.
Du är skyldig mig fem dollar.
Sebastian?
Mary.
Vad gör du här?
Jag vet inte.
Nu går vi. Glaset kunde ha skurit dig i ansiktet.
Mamma, det var mitt fel.
Du borde ha suttit säkert i en bänk.
Vi förväntar oss ett ordningsamt och lugnt klassrum.
Och att ni följer läroplanen.
Vetenskap ingår i studieplanen.
Det var inte vetenskap, det var trolleri.
För Guds skull. Det var en underbar lektion.
Vi vill att våra barn lär sig, i säkerhet, det som krävs
- som förberedelse för högre studier. - Inte cirkusen.
Ursäkta mig. Ms Stacy är en dedikerad, skicklig lärare...
Jag hoppas bli som hon en dag. Hon är en smart karriärkvinna
som är en överlägsen lärare, trots sin tragiska romans.
Vilken tur att du ska skriva uppsatsen om skvaller igen.
Vi lobbade hårt för en första kvinnlig lärare i Avonlea.
Snälla, ödsla inte möjligheten.
Du måste prata med honom.
Berätta för Gilbert hur du känner. Han har brutit er överenskommelse.
Jag vill inte stå i vägen för honom. Han följer sin dröm.
Även om det sker på bekostnad av din?
Allt är annorlunda från hur jag trodde.
Jag trodde att jordbruket äntligen var livet för mig, men nu vet jag inte.
Att jobba utomhus, med händerna,
där allt ditt dagliga arbete betyder nånting...
Det låter som ett liv enligt mig.
Jag vet bara att jag inte tänker gå bakåt.
Jag har fått nog av fartygen.
Efter tio år vill jag bli bofast nånstans.
Tio år? Men du är ju så ung.
Gammal inombords.
- Finns det jobb i The Bog? - Om du är villig att ta det.
Varför inte?
Färgade gör jobben de vita inte vill göra.
Om du är villig att hämta upp, bära, skrubba och släpa, är det ingen fara.
Skulle jag kunna köpa egen mark här?
Det är en stor dröm.
En underbar dröm, jag förstår den...
...men du måste förstå att drömmar inte förverkligas i The Bog.
Kanske gör de det.
Det börjar bli sent. Vill du komma och äta middag?
Det finns inget jag hellre har velat.
Nåväl... Den här dagen blev helt annorlunda än väntat.
- Får vi slå följe med er en bit? - Så snällt av er.
Personligen är jag glad att slippa böcker varje dag.
Skulle det vara en tröst?
Låt bli räven, Billy! Han är oskyldig!
Han är min nya hatt!
Kan vi ses hemma, Marilla? Jag måste göra ett stopp.
Du har en uppsats att skriva innan det blir mörkt.
Det är brådskande angående min räv.
Just det, din vän räven. Hemläxans fiende.
Det går fort. Ni kan följa med.
Lova bara att inte berätta för nån vad ni får se.
Låtsas som att det här inte finns.
Anne Shirley-Cuthbert, är det din lunch du lägger ut på marken?
Min räv måste vara hungrig. Det är därför han tar kycklingar.
- Jag matar honom för att skydda honom. - Det här är makalöst.
Du har skapat ett magiskt kungarike här.
Vad glad jag blir att ni ser det så!
Jag ägnar mig åt mina studier här, så ni vet.
Jag har skapat en författarklubb. Vi skriver och bedömer varandras verk.
Det här stället ger utrymme åt fantasin, håller ni inte med?
Vem har gjort skulpturerna?
Cole. Visst är de magnifika?
Cole är min vän och en fantastisk konstnär.
Han finslipar sina talanger. Han vägrar gå till skolan.
Varför är han inte i skolan?
Han har blivit mobbad. Skvallrar jag nu?
Jag vill gärna berätta för er, för jag tror ni kan hjälpa honom.
Om jag bör veta och kan hjälpa honom, borde du berätta för mig.
Skvaller är nåt helt annat.
Vi kan väl gå in?
Sätt er, är ni snälla.
Går det bra att ni avger löften?
Härmed svär vi att skydda den här heliga platsen.
Jag svär.
- Jag svär. - Jag svär.
Bash, vänta tills du får se vad jag har ordnat till middag.
Jag tänkte att du kunde lära mig att göra callaloo-krabba.
Det doftar som paradiset.
- Tror du att du är i himlen? - Nej.
Det känns snarare som hemma.
Kom ut med dig.
Är det nån hemma?
Lugn, Tina.
Godmorgon. Ska ni långt?
Jag vet inte. Jag ska till Mackenzies gård.
Det är en bit att gå. Jag kan släppa av er där, om ni vill.
Tack, gärna. Jag har ont om tid innan skolan börjar.
Ni måste vara den ökända ms Stacy. Jag heter Harmon Andrews.
"Ökänd." Där ser man.
Jag har hört talas om er. Kom igen, Tina.
Är allt bra?
Varför lyssnar du inte på mig?
- Anne! - Låt henne vara.
Tänk på nåt annat.
Ibland får man bara använda sin fantasi.
Jag har fått veta att er son har haft svårigheter i skolan.
Svårigheter?
Han är smart.
Han verkar ha blivit mobbad. Jag tänkte att vi skulle prata om det.
- Jag vill hjälpa. - Mobbad?
Ja, så har jag förstått det.
Det kan bero på att Cole skiljer sig från mängden.
- Vad har han sagt om allt det här? - Sagt?
- Ja, när ni pratade med honom. - Jag har inte träffat honom än.
Han har inte gått i skolan på ett tag.
Han går varje dag...med sina böcker.
Varje morgon.
Cole!
- Cole, kom hit! - Förlåt mig, jag...
Vi har gjort uppoffringar för hans skolgång.
Om han inte är där, måste han jobba på gården.
- Redo för skolan? - Jag ska precis gå.
Jag har sett dina skulpturer. Du är en skicklig konstnär.
Du verkar inte ha träffat din nya lärare. Du verkar ha ljugit för oss.
Cole! Kom genast tillbaka!
Cole!
Du avslöjade mig.
- Jag litade på dig. - Vad pratar du om?
Du tog hit läraren. Du berättade om mig.
Är du så desperat att bli omtyckt?
Hon sa till mina föräldrar att jag inte går till skolan.
Jag försökte hjälpa dig.
Du har förstört mitt liv!
Nu får jag aldrig lämna gården, inte ens för att gå i skolan.
Det är över. Jag har inget kvar.
Vem har gjort det här?
- Vet du vem det var? - Nej.
- Vem mer har du visat? - Ingen! Jag...
Jag vet inte.
Cole...
Cole!
Vart ska du?
- Jag vet inte vems det var. - Den var så ful.
På riktigt. Alla böckerna?
- Skulpturerna? - Vilka skulpturer!
Jag sköt alla. Jag missade bara ett skott.
Förlåt mig.
Ms Stacy, är allt som det ska?
Försvinn!
Släpp...mig!
- Nej, skada honom inte. - Galning.
Hallå!
Cole!
Undertexter: Marie Roos