Sæt dig ned, skat. Du gør mig nervøs.
De kommer snart og opdaterer os.
Som om det betyder noget for dig, hvad der sker med ham.
Vær nu sød, Roser.
-Selvfølgelig betyder det noget. -Nu betyder det noget for dig?
Du har ingen ret til at dømme mig, det har jeg sagt.
Hvad hvis jeg sagde, at jeg synes, det er foragteligt?
At jeg ikke fatter, hvordan du kunne gøre det?
Dømmer jeg, eller siger jeg blot det åbenlyse?
-Så. -Så er det nok!
Eduard Godós familie?
-Ja. -De kan gå ind nu.
Tak.
Far.
Far...
Hej.
-Hej. -Hvordan har du det, far?
Meget bedre nu.
Hvis dette er prisen for at forene os alle sammen,
så er det dét værd.
Tak for at du kom, Sergio, søn.
-Har du brug for noget? -Nej.
Jeg har det fint.
Og ham der?
Kom ind, søn.
Du har den frækhed at dukke op her?
Eduard, jeg beder dig, lægerne sagde, du ikke må blive oprørt.
Hvordan forventer du andet?
Når idioten har den frækhed at vise sig her efter det, han har gjort.
Det her startede ikke med Pau.
Jeg gjorde det klart,
at den, der stod bag lækket, ville komme til at betale.
Far, lad mig forklare.
Jeg vil ikke se dig igen.
Ud.
Nej. Pau fortjener den samme chance som alle andre.
Roser... Roser!
Drenge, I ødelægger stedet!
-Se, der er karneval! -Hvor sejt!
Det er så sejt!
Man kan godt se, at der mangler en kvinde.
Vi er stadig ved at flytte ind.
Når så mange mænd bor sammen... Gudskelov, at jeg er her.
Ja, og jeg er taknemmelig. Forsigtig med den vase!
I smadrer den. Gå ind og se jeres værelse.
-Okay! -Gå ind og se jeres værelse.
-De ødelægger det hele. -Tydeligvis.
Jeg er meget taknemmelig, men du behøver ikke blive.
-Det er nok, at du har bragt dem. -Jeg kunne jo ikke sende dem med posten.
Jeg går ingen vegne, før dette sted skinner.
-Mine børnebørn skal bo her. -Det er fint, de er sammen med mig.
Præcis, min stakkels Rita sagde, at dig alene...
Min Rita sagde aldrig noget dårligt om mig.
-Jeg vil have det her værelse! -Hun skrev det endda til mig.
-Hvor er din støvekost? -På indkøbslisten.
Men... Lad os se, om du kan få de to under kontrol.
Unger, jeg beder jer!
Gør plads til far!
-Kom, lad os hoppe! -Hvad i alverden laver I?
Vær stille!
Hun slår os ihjel, hvis hun tager os i at hoppe i sengen.
-Far. -Hvad?
-Jeg kan bedst lide dette værelse. -Også mig.
I er ikke så dumme, men det er mors og fars værelse.
Men mor er her ikke.
Hvad mener du? Selvfølgelig er hun det.
Hun er her stadig sammen med os, også selvom vi ikke kan se hende.
-Kan hun se os? -Selvfølgelig kan hun det.
Og ved I hvad?
Hun er virkelig glad for, at vi tre er sammen.
Så må jeg hellere tage mine sko af, inden jeg får ballade.
I vil elske Barcelona, og butikken ser...
-...fantastisk ud. -Hvad med skolen?
Jeg har ikke set den endnu.
-Der er ingen hast! -Vi har ikke travlt.
Det har vi nemlig ikke.
Bonjour.
-Undskyld? -De er Pedros svigermor.
Ja, jeg er Consuelo. Og du er?
Jeg er Marie, og jeg har taget slik og balloner med til drengene.
-Sig ikke mere. -Hvad?
Går du rundt og giver gaver til alle husstandene,
eller har du en særlig interesse i mine børnebørn?
Ja, selvfølgelig, det er Pedros børn. Jeg ville gerne give dem noget godt.
Jeg ved allerede, hvordan det her forløber.
I ser en enkemand i sorg
og spilder ingen tid, før I springer på ham.
I er som gribbe. Du burde skamme dig.
Undskyld, det var alene...
Det er nemlig rigtigt, han er bedre stillet alene.
Så hvis du ikke har noget imod det...
Så længe jeg er her, kan du godt glemme
alt om at forføre min svigersøn. Bonjour.
Det er ikke det bedste tidspunkt.
-Og Elena løb ud herfra tidligere. -Ja, det så jeg. Er de sammen?
Jeg ved det ikke, og jeg er også ligeglad. Det er ikke min kamp.
-Virkelig? -Virkelig.
-Jeg synes, han er bedårende. -Du siger noget sludder sommetider.
-Ved du noget? -Ja, noget meget konkluderende.
Er det værste sket?
Jeg ved ikke, om det er det værste,
-men det er ikke langt fra. -Var han ved at knibe en tåre?
Hvis han var, så kunne man ikke se det.
-Hvad snakker du om? -Han kyssede mig.
Det ville jeg aldrig have forventet af hr. Godó.
Hr. Godó? Sigøjneren kyssede mig.
Nålen.
-Hvordan? -Hvordan?
-Hvordan? På munden. -Kom og fortæl på mit kontor.
-Har du en whisky? -Ja.
Lad os snakke alene.
Min gud.
Os tre alene.
Jeg har det varmt.
Ja.
Jeg er ude, hvor jeg ikke kan bunde med det her flamencohalløj.
Sagde du ikke, at det kører, og at Jonás' idéer er fantastiske?
Jo, og det er de.
Men den fyr har stjålet mit hjerte.
Rafael "Nålen" Cortés.
-Hvad skete der tidligere? -Han kom for at prøve tøj,
og jeg fandt ham i bar røv og ingenting, og hvilken røv blandt andre ting.
-Du godeste! -Ligesom min Armando.
Glem Armando.
-Jeg kan ikke se problemet. -Du har ret.
Der er absolut intet problem.
Men jeg har brug for din velsignelse, Clara.
Det må ikke skabe problemer for Velvet.
Jeg kan ikke lide at blande forretning og fornøjelse.
Ja, det gør vi jo aldrig her.
Hverken Mateo og jeg, Alberto og Ana eller Pedro og Rita.
Den fyr har fortryllet mig.
Tag det roligt, Raúl. Jeg kender dig.
Hvis du virkelig har brug for min velsignelse, så har du den.
Hvad med at få noget søvn, det er ved at være sent?
Vi har stadig nogle ting, vi skal drøfte.
Okay.
Men hvis du får brug for noget, eller der er noget nyt,
så ring til mig.
Det er mit hjemmenummer.
Dit hjem er stadig hos os, søn.
Ring til mig.
Godnat.
Vi har byttet roller, Macarena.
Nu ligger jeg i sengen, og du passer på mig.
Du har aldrig passet på mig.
Du hjalp ikke engang, da min mor blev virkelig syg.
Og hvis vi virkelig havde byttet roller,
så ville du være alene her på hospitalet.
Hvornår har du sidst spurgt til, hvordan jeg har det?
Hvornår har du sidst spurgt til mig?
Jeg kan i det mindste sige, at jeg har været dig tro.
Jeg venter, til du får det bedre,
for jeg er ikke ligesom dig,
men så er jeg også væk.
Jeg henter noget vand.
Vær venlig at gå. Ud!
Vis lidt respekt, det er et hospital, og De må ikke tage billeder!
-Ud! -Kom, Sergio.
Afskum.
-Hvordan har din far det? -Han er okay.
Det var en hjertekrampe, men det er under kontrol.
-Undskyld. -Det er okay. Hvordan har du det?
Lidt overvældet for at være ærlig. Der foregår så meget.
I er alle... Det er bare meget at på en gang.
Jeg er her, hvis du får brug for at snakke.
-Jeg vil ikke skabe problemer. -Det gør du heller ikke, Elena.
Jeg burde lette mit hjerte til dig og ikke miste fatningen på den måde.
Hvad med at drikke en kop kaffe? Jeg giver.
Eller en drink, måske.
Så du kan slappe af.
Lad os det.
Det ville være godt.
Så kan vi snakke ordentligt
og indhente det forsømte.
Det lyder godt.
-Det er utroligt. -Kom, lad os gå.
Der er mange fra pressen her.
Jeg forventede ikke at se dig.
Du gav mig og alle andre en grim forskrækkelse.
-Hvordan har du det? -Meget bedre.
Jeg bliver nok udskrevet i morgen.
Vi må fortsætte, hvor vi slap. Så hurtigt som muligt.
Burde du ikke hvile dig?
Der er ingen tid til at hvile, Quique.
Macarena vil forlade mig, og du skal forhindre det i at ske.
Hold da op.
Det komplicerer tingene.
Jeg er sikker på, at du kan få det bedste ud af situationen.
Enrique.
-Hvad laver du her? -Ja...
Vi var alle meget chokerede,
og jeg kunne ikke få fat i nogen af jer.
Som du kan se, har han det fint.
-Det er sent. -Selvfølgelig.
-Jeg vil lade jer være alene. -Jeg håber, jeg ser dig snart.
Hvorfor laver du forretninger med ham?
Det vil jeg ikke diskutere, når du lige har dødsdømt vores ægteskab.
Det har det været længe.
Vand?
Du ved, jeg ikke drikker vand.
Så det var det, jeg gjorde.
Jeg rejste,
mødte nye mennesker og voksede som menneske.
Jeg har levet et overbeskyttet liv, og jeg havde brug for at stå på egne ben.
Præcis som du gør nu.
Og det kunne du ikke have gjort med mig?
Nej, for du var en af dem, der overbeskyttede mig.
Så det ville have været det samme.
Hvorfor skulle vi så prøve igen?
Fordi jeg elsker dig, og jeg kunne ikke finde en bedre mand end dig.
Du aner ikke, hvor mange gange jeg har drømt om dette øjeblik.
Så lad din drøm gå i opfyldelse.
Ja...
...men du er kommet tilbage i mit liv,
ligesom jeg føler, at jeg kan forelske mig igen.
Så er jeg kommet lige til tiden.
Elena...
Ser du det? Der er intet som at være sikker.
Giv mig regningen, Marius. Jeg smutter.
Hvorfor så travl, glamourdreng?
Natten er stadig ung.
Nej, nej, nej.
Jeg skulle ingen steder.
Du bad mig komme, så her er jeg.
Det er rigtigt.
Dejligt, ikke?
Du leger ikke med mig, gør du?
-Hvem, mig? Nej. -Det kan vi sigøjnere...
-...overhovedet ikke lide. -Nej, nej, nej.
Det er bare...
...det er ved at være sent, og jeg troede ikke, du kom.
Så jeg var ved at gå.
-Men jeg var ikke... -Du holder mig i kort snor.
Det ved jeg.
Det er bare det, at jeg...
Jeg foretrækker at gå langsomt frem i starten.
Langsomt frem?
Vi kan gøre det så langsomt, du vil.
Jeg elsker at gøre det langsomt,
så jeg langsomt kan sætte farten op.
Marius...
Jeg har ændret mening.
Skænk mig en whisky sour.
-Hvad vil du have? -Det samme som dig.
To whisky sour, Marius.
Sour.
-Sour. -Sour.
Jeg vil ikke forstyrre Dem, men jeg har en besked.
Læg den der.
Hvis De ikke har brug for andet?
Ved du hvad, Paloma?
Da jeg først mødte dig, var jeg betaget af dit udseende.
Jeg må indrømme, at det distraherer,
men hvad der er mere interessant, er dine evner og talenter.
-Mange tak. -Endda din effektivitet.
Så måske kunne vi lære hinanden bedre at kende,
så vi undgår misforståelser.
Tag plads.
-Her? -Selvfølgelig.
Vil du have en drink?
Du vil elske den her.
Ikke for meget, alkohol gør mig...
I så fald lidt mere.
Godt...fortæl mig om dig selv.
Hvordan går det med ham kæresten, jeg minder dig om?
Vi har slået op.
Sikke en skam. Det lader til, at vi ikke er så ens.
Sandheden er, at han er en idiot.
Hvad med dine drømme?
Mit job er at gøre drømme til virkelighed. Måske kan jeg hjælpe med dine.
Virkelig?
Kom så...drøm stort!
Clarita, skat!
-Mor! -Det er så længe siden. Kom ind.
Sikke en fin kjole.
Du er så mager, søde.
Du er skind og ben.
-Jeg ser godt ud, mor. -Hvis bare de kunne se dig nu.
Kan du huske, da du blev valgt til skoleballets dronning?
-Hvordan kunne jeg glemme det. -Du var smuk.
Jeg var tyk og havde måneansigt.
Og nu er det magert.
Jeg vidste, at livet som forretningskvinde ikke ville klæde dig.
Og nu sover du ikke en gang sammen med din ægtemand.
-Hvad mener du? -Du er her, og han er der.
Under alle omstændigheder kan man se det på dig.
Jeg har ikke i sinde at blive her, okay?
Jeg rejser tilbage til Madrid, og Mateo og jeg har det fint.
-Hvor er køkkenet? Herude? -Til højre.
Godt...
-Hvad siger du til det med Pedro? -Hvad med ham?
Hans nye kæreste.
Hvad synes du om det? Din søster er lige gået bort.
-Hvad mener du? -Han har en kæreste, den slambert.
Og hende! Den lille tøjte dukkede bare op
med en ladning slik og balloner til børnene.
-Hvor flabet! -Du må være forvirret, mor.
Tror du, jeg havde alt det her med selv?
Han har en kæreste. En lav, lille sag,
en mager sag. Nuttet, men ikke-eksisterende.
Bare rolig, jeg satte hende på plads.
-Så hvad sker der med Marie? -Hun kommer ikke.
-Hvad mener du? -Jeg prøvede at overbevise hende,
men hun sagde, at det var for familien. Hun opfører sig virkelig mærkeligt.
Også Manolito. Han har sagt hele dagen, at han ikke vil komme.
-Virkelig? -Jeg ved ikke hvorfor.
-Consuelo! -Jonás!
Hvornår besøger du dine slægtninge i Porrillos?
-Du har ret. -Hvor er din date?
-Hun har det lidt skidt. -Så Marie kommer ikke?
Marie?
-Hun er fransk. -Selvfølgelig er hun det.
Hvad?
Ja, du ved...
Omeletter er kedelige, og franske kvinder er krydrede.
Nu må du lige...
-Hun holder intet tilbage. -Bare en ting, svigermor,
bliver du længe?
Hvorfor? Har du travlt? Generer jeg dig?
Slet ikke. Det var bare så...
-...så jeg ved det. Lad os lave middag. -Ja, endelig kan jeg bruges til noget.
Jonás... Hvad med jakkesættet?
-Hvad for et jakkesæt? -Det til Pedro.
Åh, det er i bilen.
Jeg henter det senere. Din mor laver mad, ikke?
Jeg vil bede om mad nok til en måned.
Consuelo, vil du være så sød at lave mad til en hel måned?
-Virkelig? -Ja.
Det er virkelig sent, jeg bør gå.
Ellers vil Clara...
Jeg tror...
Jeg har drukket lidt for meget.
Jeg er så flov,
hvis nogen så mig sådan her...
De ville synes...
...at du er ekstremt sexet.
Det kan De ikke mene.
Selvfølgelig ikke.
Jeg ved, du ikke tror mig, men jeg lover det.
Det var sådan, jeg startede.
Sagen er, at vi kunstnere er fulde af ild,
og hvis ilden ikke kommer ud, så ender den med at brænde en.
Hør på dig. Du lyder som en poet.
En poet!
En poet...
...der er forelsket.
Vær ikke bange for mig, Raúl.
Jeg vil behandle dig som en prins.
Jeg er ikke bange for dig.
Jeg er bange for mig selv...
-...og for at forelske mig igen. -Nej...det bliver ikke "igen".
Det kan jeg, Rafael "Nålen" Cortés, forsikre dig om.
Lad mig vise dig nogle trin, som kun jeg kender.
Lad mig danse med dig i måneskinnet.
"Til sidst besluttede ulven at børste sine tænder tre gange om dagen,
så han ikke behøvede at spise grisesuppe".
-Det lyder ikke rigtigt. -De levede lykkeligt til deres dages ende.
Færdig.
Far, du falder i søvn. Læs en til.
Det kan jeg virkelig ikke. Jeg har haft en meget lang dag.
-Hvis mor var her, læste hun en til. -Det tvivler jeg på.
-Mor kunne ikke lide at læse historier. -Siger du.
Det kunne hun ikke, hun fandt bare på alting.
-Ligesom dig med "grisesuppe"? -Værre endnu.
Hun glemte altid, hvad hun sagde, når hun fortalte historier,
-så hun gav dem bare lykkelige slutninger. -Alle slutninger er lykkelige.
Det er rigtigt, alle slutninger er lykkelige.
Okay, det er tid til at sove.
Jeg lover, at jeg læser to historier i morgen.
Kom så, en, to, tre.
Af med sutskoene og i seng.
Godnat.
-Hvad laver du? -Ikke noget.
-Hvad har du der? -Ingenting. Det er til Consuelo.
-Clara havde dem i bilen. -Jeg går i seng.
-Godnat. -Godnat.
Gudskelov, at han halvsov.
Vent til han ser, hvordan det sidder. Han vil se skarp ud.
Rita...
"Jeg er ked af, jeg ikke fik fat i dig.
Jeg har været opslugt af en efterforskning.
Moralsk journalistik, Clara.
Jeg ved, at du vil blive stolt af mig meget snart.
Jeg er på vej ombord på et fly.
Jeg vil ikke kunne kontaktes i en uge eller to, og så vil vi være sammen igen.
Jeg elsker dig".
Godmorgen, smukke damer.
Godmorgen!
-Ciao a tutti. -Hr. de la Riva.
Bonjour, Marie.
María.
Ma petit fille. Ça va bien?
Du ser smuk ud.
Du ser fantastisk ud i den mininederdel.
Du dufter fantastisk. Hvad har du ændret?
-Du stråler, Marie. -Merci.
Der må være sket noget særligt for at få Dem i det humør.
Særligt kan slet ikke beskrive det, Marie.
Jeg ville fortælle Dem noget. Materialerne til Brøl er ankommet.
Det er løgn! Det er fantastisk!
Virkelig? Det her sker aldrig, Marie.
Aldrig nogensinde. Hvor spændende.
-Der er et problem. -Hvilket problem?
Der er intet problem, søde. Alting skal nok gå.
Lad os gå op og ordne det.
"Et problem", siger hun. Hvad for et problem?
Her er stofferne.
Dem her kan jeg slet ikke lide. Alt for prangende.
Det her er interessant.
-Hjælp mig lige, Marie. -Selvfølgelig.
Den her pink er sexet og sjov.
Og blød.
Og perfekt at danse i, synes du ikke? Olé.
Der er bare et problem.
Kun en ud af de 15 bestilte pakker er ankommet.
Hvor er resten?
De er tilbageholdt i tolden.
De toldbetjente er så strikse.
Strikse små toldbetjente.
Det er lige meget.
Vi vil ikke lade en lille byge ødelægge vores parade.
Det her er mere end en lille byge.
Vi har ikke stof nok til alle danserne.
Så kan de ikke alle sammen danse.
På den måde vil Kejserinden være hovedattraktionen,
kan du ikke se det, Marie?
Alt løser sig i sidste ende.
Hvordan ser dit glas ud? Er det halvt fuldt eller halvt tomt?
Mit glas flyder over.
Jeg beder mine elever om at hjælpe med skræddersyningen.
Skræddersyningen?
Og de har bare at gøre sig umage, ellers må vi skære flere dansere fra.
Mon Dieu...
"Hej, min elskede. Tvillingerne er her endelig.
De elskede huset. Du skulle have set deres ansigter.
Men vi mangler stadig dig. Din mor er, som hun plejer,
hun stikker næsen i alting, men jeg tror, hun rejser snart.
Hendes ankler er som balloner, siger hun.
Jeg har så meget at se til i dag med at klargøre alting,
så jeg må sige farvel for nu.
Jeg elsker dig mere for hver dag, der går, Rita.
Vi snakkes ved i morgen, skat".
-Fætter. -Hvad laver du her?
-Du burde være indenfor nu. -Jeg skulle sende noget med posten.
Sende noget med posten? Hvorfor?
Marie bad mig sende et telegram til hendes forældre
og lade dem vide, at hun har det godt. Skal vi ikke drikke en kop kaffe?
-Nu? Men vi starter om... -Jeg har ikke fået morgenmad.
Og det er umuligt at tale derhjemme med alle de mennesker.
-Hvis du insisterer. -Ja, kom.
Kom nu, jeg kender dig. Spyt det ud.
Jeg er bekymret...meget bekymret.
Der kan du se, jeg vidste, at der var en grund til det her.
-Hvad har Marie gjort? -Nej, det handler ikke om Marie.
Gør det ikke?
Jeg er bekymret for dig.
-Er mine pupiller store igen? -Nej.
-Er min tunge hævet? -Nej, det er ikke det.
Men jeg er virkelig glad, tvillingerne er her.
Jeg kunne være gladere, men svigermor rejser snart,
-så det hjælper en hel del. -Du lever ikke i virkeligheden.
Hvor lever jeg så?
I en virkelighed...
...hvor Rita stadig lever.
-Jeg ved ikke, hvad du taler om. -Jeg åbnede skabet i gangen,
og jeg fandt...
Undskyld? Kiggede du i mit skab?
Ja, jeg ville hænge dit nye jakkesæt der og overraske dig.
Men det var mig, der blev overrasket.
Du kan ikke fortsætte sådan her.
Rita er væk.
Hun er ikke væk. Hvad ved du?
Tror du ikke, at du bare piner dig selv ved at beholde alle de ting?
-Du lader dig ikke komme over det. -Jeg skal ikke komme over noget.
-Rita og jeg skal være sammen for altid. -Det ved jeg, at I skal.
-Og? -Men på en anden måde.
Du kan ikke gemme hendes kosmetikprodukter, som om hun...
Har du kigget i mine private ting?
-Invaderet mit privatliv? -Det er ikke privat.
-Hvad mener du? -Vi deler en lejlighed.
Hendes ting er overalt, i køkkenet, på badeværelset...
Hvis det er et problem, så flyt.
-Ellers gør jeg... -Jeg vil ikke flytte.
Jeg vil hjælpe dig.
Fint, hvordan?
Det var en tragedie, og du fortjente det ikke.
Men du er nødt til at håndtere det.
Rita er...
-...død. -Nej.
Nej.
Jeg er hos hende igen meget snart.
-Fætter! -Lad mig være.
-Godmorgen. -Godmorgen. Hvad skete der i aftes?
Hvor var du? Du ringede ikke.
-Du vil ikke tro det. -Armando, går jeg ud fra?
Nej, det er dit liv.
Lad mænd styre det og træde på dig.
-Vent hele dagen på deres opkald. -Hvad for et opkald?
Forstår du det ikke? Det er vores skyld.
Ved du, hvad vi bør gøre? Bede dem om at gå ad helvede til.
Ad helvede til!
Det er fra en film, vi så i går.
Okay...den har jeg ikke set.
-Ikke? Du vil elske den, den... -Glem det.
Jeg går ud fra, at det handler om Mateo?
-Hvordan har din far det? -Meget bedre.
-Han bliver nok udskrevet i dag. -Det glæder mig at høre.
Kan vi tale sammen?
Selvfølgelig, kom ind.
Er du okay?
Ja.
Det er ikke noget, du skal bekymre dig om.
Jeg har aldrig set dig sådan.
Tingene går ikke som planlagt.
Med Mateo og afstanden...
Det komplicerer alting.
Ja.
-Men du tager ikke tilbage til Madrid? -Nej.
Absolut ikke.
Hvorfor opgiver kvinder altid deres drømme for mænd?
Hvorfor opgiver mænd ikke deres karrierer for os?
Ja.
Jeg er glad for, at dine drømme har ført dig hertil.
Til Barcelona.
Må jeg komme ind?
Ja.
Lad os gå ind i mødelokalet.
-Hej, flotte. -Elena...
Hvad?
Altså.
-Stop, Inés! -Hvad?
-Hvad er der med dig? -Du er en idiot!
-Og det er jeg også for at rejse med dig. -Hvad mener du, skat?
Jeg hørte dig snakke med din onkel.
Jeg har brugt hele dagen på at tegne en brudekjole, jeg aldrig skal have på,
-fordi det hele bare er en løgn. -Det er ikke en løgn.
-Jo. -Jeg er bare en forvirret idiot.
-Forvirret? -Det må være brylluppet, skat.
De siger, at når man skal giftes, så får man kolde fødder.
-Og man bliver forvirret. -Manuel...
-Du sagde til ham, at du vil føle mere. -Ja.
Selvfølgelig vil du det. Du vil have lidenskab!
Men den del kommer efter brylluppet.
Ja, men det var ikke det, jeg mente. Jeg mente...
-Du skal ikke være flov. -Okay.
Tiderne ændrer sig, ikke?
-Du ved, jeg vil gøre alt for dig. -Hvad?
Vi behøver ikke at vente, hvis du ikke vil.
-Hvad nu, vil du ikke? -Selvfølgelig vil jeg det. Hvad ellers?
Okay, men lov mig, at det bliver romantisk.
Og stol mere på mig fremover.
Især med den slags.
Min elskede.
Jeg elsker dig! Jeg vil gøre dig meget lykkelig.
Jeg kunne spise dig.
Der skal danses i de her kjoler.
-Hvordan skal de danse med den syning? -Hvad?
Forfærdeligt.
-Hvem har ændret mønsteret? -Jeg troede, at...
Jeg er ligeglad med, hvad De troede. Det her er ikke acceptabelt.
Josefina, tag dig af kanten på den grønne kjole.
Kan vi snakke sammen?
Jeg er leder af systuen, J.
Er du utilfreds, så fortæl mig det, så jeg kan ordne det.
Men tal ikke sådan til mine piger.
Du har ret, Marie.
Jeg er frustreret over Pedro. Huset er fuld af Ritas tøj.
Det er strøget og hængt op.
Hendes tandbørste er på badeværelset og hendes forklæde i køkkenet.
Det er, som om hun kan komme ind hvert øjeblik.
Husker du, hvad du sagde om brevene?
Måske skulle du hente dem
og vise ham, at de ikke bliver modtaget.
Så holder han måske op.
Jeg tror, at det er et vigtigt første trin for ham.
Marie...
Ja?
Du er den mest fantastiske person, jeg kender.
Det er virkelig svært at se min fætter lide sådan her, men...
...det er også smukt, hvor meget han elskede hende.
Marie...
Oui.
Jeg elsker dig.
Jeg har været vild med dig, siden jeg mødte dig i Paris.
Jeg ved ikke, hvad der vil ske...
...men jeg har indset, at jeg ikke vil holde inde med det længere.
Marie...
Oui?
Vil du være min kæreste?
Jeg vil være din kone.
Hvad?
Og jeg vil være din mand.
Ja! Vi skal giftes!
Jeg kan ikke lide den her.
Eller nogen af dem.
Jeg kan ikke gøre for, at kvaliteten er for lav til Velvet.
Det er sandt, men du afviser alting.
-Kan du se, at jeg ikke løj i aftes? -Hvad?
Hør, hvad Elena prøver at sige...
Hun siger, at I har drøftet det bag min ryg.
Jeg er egentlig ligeglad,
men hvis du ikke skaffer et stort navn, så aflyser jeg projektet.
Hvorfor foreslår du ikke nogen? Jeg elsker også at skyde idéer ned.
Sådan! Jeg har det!
Brigitte Bardot.
BRIGITTE BARDOT I SPANIEN
-Selvfølgelig. -Hvad er så sjovt?
Jeg mener det.
Det er perfekt, hun er i Spanien.
Pressen og offentligheden følger med i alt det, hun laver.
Du ville have et stort navn, ikke? Her er det.
Nu mangler vi bare, at hun siger ja.
Betragt det som gjort. Jeg går på jagt.
Jeg er på vej, Brigitte.
Du skal helt sikkert ikke med.
Tror du, jeg lader dig tage al æren?
Det handler om mine kontakter, ikke æren, og jeg har direkte kontakter.
Og det tror du ikke, jeg har?
-Lad den bedste kvinde vinde. -Det må så være mig.
Hvad skete der nu?
-Hun går mig på nerveren. -Det siger du ikke.
Du skal hjælpe mig med noget.
-Kom. -Selvfølgelig.
Du har intet format. Og det er for at brænde mig af.
Hvorfor har du ikke ringet?
-Jeg sagde ikke, at jeg ville ringe. -Men det gjorde hende spanieren derude.
-Hvilken spanier? -Hende derude, der glor efter dig.
-Hun sagde, hun ville give dig en besked. -Besked?
Hvad med om vi spørger hende?
Åh, den besked.
Tingene er ikke så enkle, Carmela.
Du komplicerer dem.
Du bruger al din tid på den forretningsmand.
Hr. Godó er bare endnu en klient, men den kreative proces tager tid.
Hvis det er på grund af din ægtemand, kan jeg ikke bare give ham noget bras.
Du har indtil samme tidspunkt i morgen.
Har du ingenting til min Paco,
så skal du se, hvad der sker med din kreative proces.
-Carmela... -24 timer! Hverken mere eller mindre.
Hverken mere eller mindre!
Godmorgen!
Jeg har taget kaffe med.
Nej tak.
Hvor er de baggrunde, du valgte til Carmela?
Hvis billeder er det?
-Det er mine. -Det siger du ikke!
Det kan jeg godt se.
-Hvem har taget dem? -Det siger jeg, at jeg har.
Der er meget, du ikke ved om mig.
-Siden hvornår tager du billeder? -Er det ikke lige meget?
Kan du lide dem eller ej?
Du har 20 timer til at lave et forslag til Carmelas plakat.
-Tyve timer? -De har givet mig 24 timer.
Jeg skal kun bruge fem.
Lad os se, hvad du kan.
Det er en aftale.
Må jeg være med til en cigaret og en sludder?
Afsted til Manresa med de ordrer, tak.
De venter på lynlåsene og alle mulige slags knapper.
-Hvad? -Jeg vil bare stille et spørgsmål.
-Hvad? -Hvor længe måtte du vente?
Så længe som alle andre, søn.
Det var ikke mig, der tilbageholdt ordrerne.
Nej, hvor længe ventede du med at være intim?
Har du snakket med din onkel? Hvorfor snakker vi om intimitet?
Med en kvinde, mener jeg.
Vi må være ærlige overfor os selv, mænd er anderledes.
Kvinder har en anden rytme ligesom disse fyre.
Emilio sagde altid: "Gå langsomt frem." Præcis som dem.
Sådan der, "langsomt og forsigtigt", sagde han altid.
Så, langsomt og forsigtigt.
Lad være med at fiksere på formuleringen.
-Langsomt og forsigtigt. -Manuel!
-Ja. -Hvad er der galt?
-Ingenting. -Mig kan du ikke narre.
Jeg har det fint. Jeg gør bare mit arbejde.
Hvis det handler om det kys...
Ikke her.
Nej, kom herind et øjeblik.
Gå derind.
Hør på mig, Lourdes Otegui.
Jeg synes, du er en fantastisk pige. Venlig, sød, sjov, tiltrækkende,
og meget, meget sexet. Men jeg har fastlagte planer.
Jeg kom fra Tyskland for at gifte mig, og jeg skal giftes med Inés, okay?
-Godt for dig. -Ja.
Jeg kom bare for at sige, at min far har givet mig muligheden for...
Glem det.
Sådan en idiot.
Vent lidt, Lourdes.
Glem, hvad jeg sagde, jeg gør noget stort ud af ingenting.
Fortæl mig, hvordan jeg kan hjælpe.
Godt, hvis du virkelig vil hjælpe, så skal jeg bruge et slør,
en kam og en vifte.
Det er til nogle billeder. Jeg skal gøre stort indtryk på min far.
Slør, kam, vifte.
-Og viften. -Perfekt.
Eduard Godó er næsten i fuld bedring efter sin hjertekrampe.
Og efter at have læst overskrifterne har han brug for at dele
den vigtigste del af hans liv med offentligheden.
Det kan jeg ikke bruge.
Min avis behandler seriøse problemer.
Hvad med om vi drøfter Petrogal? Hvad sker der der?
Jeg er ikke interesseret i at drøfte Petrogal.
Men det er jeg, og det er mine læsere.
Hør her, jeg tror du skal finde et andet tidsskrift til det her.
Vent.
Hvor meget vil du have?
Ikke alt har en pris.
Fint.
Vi kan inkludere nogle spørgsmål om Petrogal.
Men så skal du også garantere mig forsiden.
Jeg har andre forpligtelser, men jeg skal se, hvad jeg kan gøre.
Jeg kan vente to uger, måske tre...
...men får jeg ikke forsiden, så går jeg til et andet tidsskrift.
Fint.
Giv mig to dage.
Vent venligst her.
Hallo?
Jeg håber virkelig, det er det værd.
Frøken Bardot.
Hvad laver De? De må ikke være her.
Jo, jeg må. Jeg er reserve for hårstylisten.
-Ja...Dem. -Og jeg er sminkøren.
Og frøken Bardot må være ved at segne over vores forsinkelse.
Hvor er Deres udstyr?
Vi bruger det, Brigitte giver os.
De ved, hvordan stjerner er. Man må ikke engang smøre creme på.
Det virker nok mærkeligt, at vi dukker op så sent,
men hår- og sminkeholdet har fået madforgiftning af cateringen,
og så ringede de til os.
Så enten lukker De os ind, eller også sætter De hår og lægger sminke.
De spiste ikke maden, gjorde De?
-De ser dårlig ud. -Meget dårlig.
Fint, holdet er på settet.
-Godt, tak. -Tak!
Han troede på det!
Så dette er dine kontakter?
Hvad med dine? Lad os ikke spilde tiden.
ADGANG FORBUDT
-Er du sikker på, det er denne vej? -Det er den eneste vej ind.
-Her er lidt mørkt, ikke? -Hvis du er bange, så gå tilbage.
Du skal altid have det sidste ord. Jeg er ikke bange.
Cut!
Undskyld, vi kommer i fred. Vi skal bare se...
Kan en eller anden fortælle mig, hvad de fjolser laver her?
Monsteret skal komme gennem porten,
så heltinden kan skære ham i småstykker.
Ud!
Fjern dem herfra!
Vi leder efter Brigitte Bardot.
Je Suis Brigitte.
-Er det Brigitte Bardot? -Så er jeg Audrey Hepburn.
Jeg håber, I har en god grund til at ødelægge mit bedste klip.
Kom med hen i min vogn.
Det må være hende.
Det er derfor, vi tror, at du er den eneste kvinde til jobbet.
Og hvem sagde I, at kampagnen er for?
Butikken Velvet.
Velvet?
J'adore.
Jeg beder Montse om at bikse noget aftensmad sammen.
-Hvad er alt det her? -Det har jeg allerede gjort.
Jeg har arrangeret min egen hjemkomst.
Jeg vil meget gerne have, at vi spiser sammen.
Eduard...
Fyrre års ægteskab er på spil, Macarena.
Det er bare en middag.
Måske for at fejre vores kommende jubilæum.
Det er lidt sent, synes du ikke?
Gør det ikke sværere for mig.
Hvis du skal rejse, bør der ikke være nag eller vrede.
Hvis der ikke var det, så ville jeg ikke rejse.
Jeg husker stadig
det smykke, de stjal fra dig på krydstogtet.
Tingene var anderledes dengang.
Jeg vil gøre alt i min magt for at vi bliver et par igen.
En forenet familie.
Helt forenet.
Du narrer ikke mig længere.
Jeg er ikke naiv mere.
Du kæmper ikke for familien, men for din forretning.
Men jeg kan forsikre dig, at jeg vil kæmpe for begge dele.
For hvad jeg fortjener.
Tekster af: Chloe Nelson