Jeg ønsker retfærdighed. Det er alt.
Frk. Aguilar, jeg har sagt alt, jeg ved.
Dommeren vil ikke sigte doña Carmen. Uribe tilstod.
{an8}Men hun var medskyldig. Hun var sammen med ham.
{an8}De skjulte informationer og påsatte branden.
{an8}Der er ikke beviser på, at branden var påsat.
{an8}Efterforskningen er afsluttet.
{an8}At miste et barn vender ens liv på hovedet.
{an8}Rejser De? Bare sådan?
{an8}Smerten er så intens, at den forvandler en.
{an8}Hvor mange har den kvinde bestukket?
{an8}Dem? Hvem ellers? Dommeren?
{an8}Jeg bryder mig ikke om Deres antydninger.
{an8}Jeg har vigtigere ting for.
{an8}Jeg vil foreslå, De tager hjem og glemmer alt om det her.
{an8}Men hvis man ved, hvem der er ansvarlig for ens sorg?
{an8}Hvad kan man så gøre?
{an8}Det er et godt råd.
{an8}Din besættelse har skabt for mange problemer for os alle.
{an8}Lad mig være.
{an8}Forsvind ud af mit liv.
{an8}Det sker ikke snarligt.
{an8}På grund af dig er firmaet i fare for, at kongen griber ind.
{an8}Du afslørede Sebastiáns hemmeligheder, og hvis du vil beskytte firmaet,
{an8}bliver du nødt til at bede min søn overtage ledelsen.
{an8}Det vil Carlos ikke.
{an8}-Ikke det? -Nej.
{an8}Du burde efterhånden forstå båndet mellem en mor og hendes barn.
{an8}Carlos vil tilgive mig.
{an8}Båndet mellem familie er altid det sidste, der forbliver.
{an8}Når vi ved, hvem der er skyld i smerten, er hævn retfærdighed, ikke en indskydelse.
EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
{an8}Tallene stemmer ikke. Der mangler penge.
{an8}En fuld kunde gik i går aftes uden at betale.
{an8}-Det må være grunden. -Javel.
{an8}Du fortæller mig det først nu?
{an8}Var det vigtigt?
{an8}Jeg tager pengene fra din løn.
{an8}Det er ikke fair, Miguel.
{an8}-Jeg betaler dem. -Francisco.
{an8}Jeg betaler dem.
{an8}Tak, Francisco.
Man kan ikke stole på den kvinde. Løgnene flyver ud af hende.
-Hun stjal de penge. -Det ved jeg.
KAPITEL 20: HÆVN
Jeg ved, hvordan Perle er. Jeg fyrer hende ikke.
Hvorfor ikke? Jeg forstår det ikke.
Hvad vil du med hende?
Perle er en fortabt sjæl.
For længe siden kendte jeg en som hende, men kunne ikke hjælpe.
Det sker ikke denne gang.
Forstyrrer jeg?
Jeg skulle til at gå.
Er du okay?
Nej, jeg er ikke.
Jeg kommer mig aldrig over Evas død.
-Du har brug for tid. -Nej.
Jeg har ikke brug for tid.
Carmen skal betale for mordet på min datter.
Hun vil gå fri.
De ved ikke, om de kan bevise, at branden var påsat.
Og Uribe er i fængsel.
Det gør mig ondt.
Sig ikke det.
Jeg vil knuse hende.
Jeg kan ikke alene. Jeg har brug for hjælp.
Hævn bringer ikke din datter tilbage.
Det vil kun give mere smerte.
Jeg kan ikke droppe det.
Jeg gør det. Hvad med dig?
Carmen...
...har altid lavet lyssky forretninger.
Den letteste hævn ville være at afdække en af de forretninger.
Cifuentes-familien har altid haft en betroet sekretær...
...der tog sig af papirerne.
Før var det Carolina, og nu må Carmen...
...have en.
Jeg tror, jeg ved hvem.
Miriam Zafra.
Det tog sin tid, før du besøgte mig, doña Carmen.
Jeg troede, du havde glemt mig.
Sig ikke det, søn.
Du ved ikke, hvor mange jeg skulle bestikke for at komme her.
Skal noget have skylden, så lad det være bureaukratiet.
Jeg er taknemlig for besøget.
Hvad sagde advokaten? Hvornår kommer jeg ud?
Dommeren har afslået kaution.
Det er løgn.
Du tilstod alt. Hvad forventede du?
Nej, ikke alt. Jeg tilstod ikke alt.
Lidia var overbevist om, at vi påsatte branden
-for at kidnappe hendes datter. -Altid Lidia.
Hun sendte dig herind.
Vi er ved at miste firmaet på grund af hende.
Hvad? Vil kongen træde ind?
Måske, nu hvor det er kendt, at dit ægteskab til Elisa er ugyldigt,
da du er gift i Argentina.
Jeg vil ikke lade nogen tage, hvad der er mit.
Tiden er gået.
Tak for besøget, Carmen.
Undskyld mig, men dommeren satte kaution. Jeg troede, De vidste det.
Ja, men han må ikke vide det.
Jeg har løsningen på dit problem med Pablo.
-"Lady Chatterleys elsker"? -Lady Chatterley.
-Måske kender du den ikke. -Den er forbudt.
Hvordan ved du det?
En ven af en ven af en ven sagde det.
Hvor fik du den?
Lad ikke nogen se dig læse i den, især ikke Lola.
Du får at se. Den bliver god for jer.
Men, Ángeles, hvad gør jeg?
Skal jeg læse den med Pablo? Tegne?
Læs den i fred, alene.
Og slip tøjlerne.
Slip tøjlerne.
Jeg gør mig klar til arbejde.
"Vor tid er først og fremmest tragisk, så vi nægter at se den som tragisk."
Dramatisk. God start.
Hvad laver du her?
Vi er nødt til at tale.
Javel.
Lad os tale.
Hvorfor løj du?
Du skjulte, hvad der skete ved branden og Uribes fortid.
Skulle jeg fortælle Elisa, at hendes mand allerede var gift?
Så du foretrak at skjule Uribes bedrag.
Jeg havde intet valg. Jeg ville ikke miste firmaet,
hvilket vil ske på grund af Lidia.
Nej, jeg lader dig ikke bruge det til at rase over hende.
Lad os ikke skændes.
Kongen overvejer at gribe ind i firmaet,
nu hvor Uribe er fængslet, og ægteskabet med din søster er ugyldigt.
Men jeg overbeviste ham om, at det var bedre at lade dig lede det.
Hvis du ikke havde været til mit bryllup, ville min datter stadig være i live.
Så jeg beklager, mor, men du er på egen hånd.
Hr. Guzmán, De ledte efter mig.
Var det ikke skidt at blive set sammen?
Slap af, jeg går snart.
Jeg har kun ét spørgsmål.
Hvorfor sov du og din mand ikke sammen i går nat?
Svar uden at lyve. Jeg fulgte efter dig og så dig.
Jeg sov i en vens pensionat.
Jeg holdt hende med selskab.
Hendes mand er meget syg, og hun håndterer det ikke godt.
De kan tale med hende. Hun er her. Skal jeg hente hende?
Jeg tror dig.
Men det er underligt, og jeg føler, at I begge skjuler noget.
Og min intuition tager aldrig fejl.
Godt, du fortalte om Guzmáns besøg.
Talte du med ham bagefter?
Han stoler tydeligvis ikke på os og bad os bevise vores loyalitet.
Jeg skal møde en narkosmugler med ham...
...en mand ved navn Apache.
Hvad hvis det er en fælde?
Nej, den mand er farlig.
-Kan du ikke sige, du ikke kan? -Det ville være værre.
Jeg skal vinde hans tillid. Det er den eneste måde.
Lov mig, du vil være forsigtig.
Det lover jeg.
Jeg må tilbage til arbejdet.
Jeg er taknemlig alligevel. Tak.
Min kontakt i politiet siger, hun aldrig har været anholdt.
Han fandt kun, at hun skiftede navn.
Hvad hed hun før?
Miriam Expósito.
Det er efternavnet, forældreløse får.
Hun voksede op på De fromme søstres børnehjem.
Jeg kan tage derhen og...
De vil intet fortælle.
Vi må finde på en overbevisende historie.
-Har du styr på planen? -Ja.
Er du sikker på det her?
Smerte lader ikke en sove.
Den lader ikke en hvile.
Den holder en vågen.
Man kan kun tænke på smerten, og hvordan den kan løses.
Hej, godaften.
Jeg ved, det er sent, men det er en lang tur fra Madrid.
Vi kommer med legetøj til børnene.
Tak.
Har I talt med abbedissen?
Hun er her ikke lige nu og nævnte ikke, nogen kom.
Ser du... vi mistede vores datter for nyligt...
...og så gerne, børnene fik hendes ting.
Jeres hjælp er velkommen. Kom ind.
-Tak. -Tak.
Vi takker jer inderligt.
Vi kom, da min barndomsveninde voksede op her.
Miriam Expósito. Måske husker du hende.
Vi har ikke set hinanden i årevis, og jeg vil finde hende.
ARKIV
Måske kunne jeg få hendes adresse.
Nej. Alle de anliggender er op til abbedissen.
Kun hun har adgang til arkiverne.
Hun er her desværre ikke lige nu.
Men jeg kan nævne det, når hun er tilbage.
Jeg vil ikke være til gene. Tak.
Hvad med, at I selv giver børnene legetøjet?
Undskyld mig. Jeg skal låne toilettet.
Anden dør.
-Skal vi? -Ja.
Her.
Hvad siger man så?
-Tak. -Godt.
Er du okay?
Undskyld mig.
Der er intet værre for en mor end at høre et barn græde
og intet kunne gøre.
Der er intet værre.
Jeg har, hvad vi kom efter.
Vi bør gå.
Ja.
Hej.
Her.
Julen er vist kommet tidligt.
"Tillykke...
...med forfremmelsen.
Dine venner i bogholderiet."
Mange tak.
Åh, kaffe.
Lang nat, hvad?
Det er okay, ikke? Jeg bliver sulten efter en bytur.
Nej. Spis bare hele cupcaken.
Men sig mig, hvad dette betyder.
Julio, ud med det.
Hvis du vover at sige, du udgiver dig for mig i firmaet...
Fint, jeg siger det ikke.
For Guds skyld, du risikerer mit job, mit liv.
Undskyld.
Til mit forsvar så var det ikke mig. De forvekslede os.
Jeg legede godt nok med.
Så skulle jeg opgøre...
-Saldoen. -...saldoen.
Din chef var tilfreds. De forfremmede mig. Det var forresten så lidt.
Jeg ville stoppe. Men Marga...
Ved Marga det?
Ja. Hun sagde, jeg skulle tage forfremmelsen.
Kom nu, det er okay.
Bare rolig. Ingen aner uråd.
Jeg fortsætter med at udgive mig for dig.
Nej. Jeg skal tilbage på arbejde. I dag, hvis muligt.
Tilbage? Du kan ikke engang gå ud på badeværelset. Du er lam.
Det vil ikke passe Marga, hvis hun opdager det.
Det gør hun ikke. Vi gør følgende...
Jeg tager på arbejde, og du udgiver dig for mig her.
Jeg bliver her? Og gør intet?
Som De befaler, sergent.
Athene siger farvel. Vi ses i morgendagens program.
Tak for alle jeres bidrag.
Det gik godt, ikke?
Carlos, gik det godt?
Det var en succes. Vi kunne ikke følge med opkaldene.
Jeg ved ikke, om "succes" er ordet.
Mange af dem forsvarede Remedios' mand og angreb os.
Som Don Quijote sagde:
"Hundene gør, Sancho, så er vi på rette vej."
Enig. Kontroverser er godt. Det betyder, vi har en indvirkning.
Folk vil tale om jer. Ville I ikke det?
Jo, netop. Vi må forberede næste program.
Kan vi komme i aften?
Lav to programmer, hvis I vil. Vi ses i aften.
-Tak. -Tak, Carlos.
Åh, Carlota, Marga.
Vi hørte dig i radioen. Du var fantastisk.
-Var jeg det? Lød jeg ikke nervøs? -Nej.
Jeg var vild med: "Retfærdigheden er blind, ikke stum."
-Arbejdet kalder. -Ja.
Er du journalisten, der skrev artiklen om Athene?
Jeg har informationer.
Jeg ved, hvem der skjuler sig bag pseudonymet.
Kan du bruge den?
Her kommer han.
Har du det med?
Ikke endnu.
Min kontakt i tolden er blevet storsnudet. Han kræver flere penge.
Jeg har brug for en rute til at få mine varer til Frankrig,
og du ville ordne det.
-Nu kommer du med det svar? -Slap af.
Blot en dag til og lidt flere penge.
Nej, du får ikke en dag til.
Nu kan jeg stole på dig.
Lad os køre.
Pablete! Drik lidt vin med os senere.
Vin? Det ved jeg ikke, om jeg kan.
Jo da. Du startede vin-fredag og vermouth-torsdag.
Og du køber første omgang,
da jeg opdaterede leverandørlisten for dig.
Hvad gjorde du? Det havde du ikke behøvet.
Alt for dig. Det er det, drukvenner er til for.
-Vi må tale. Jeg har det forfærdeligt. -Hvad er der?
-Over hvad? -Over hvad, Julio?
Jeg lyver over for min mand. Jeg har rodet dig ud i det her,
men det nager mig, hver gang jeg tænker på det og...
Bør jeg ikke sige sandheden?
Nej.
Hør, jeg udgiver mig for Pablo...
...og opdager hans chef det, bliver jeg fyret.
Jeg mener, Pablo bliver fyret. Og det er ikke godt.
-Nej. -Nej.
-Det er ikke Pablos skyld. -Det ved jeg.
Hvad er dette?
Sagde jeg ikke, jeg skulle lave banklånsrapporten?
Det her er virkelig godt.
Det virker til at være godt, ikke?
Det tror jeg. Jeg ender med at blive bogføringsekspert.
Det er meget sjovere end at viderestille opkald.
Hvordan går det? Lad os tage en smøg. Kom. Tag en.
Telefonist 3. Hvem skal jeg stille dig videre til?
Ángeles, det er mig.
Cristóbal. Jeg var bekymret for dig.
-Ikke nødvendigt. Det er ordnet. -Jeg troede, du ville have ringet før.
Er du okay? Hvordan gik mødet med Apache?
Jo mindre du ved, des bedre.
Jeg skal mødes med Guzmán på White Lady i aften, og du skal komme.
Okay.
Men er du okay? Gik det som forventet?
Kabareten klokken 22.
Jeg drikker aldrig igen, Pablito.
Med en krone for hver gang, du har sagt det...
Jeg mener det denne gang.
Lad os se, hvordan det går.
Mine kolleger insisterer på at gå ud og få drinks med dig.
Nej.
De sagde det til dig. Til Pablo, ikke til Julio.
Ja, men de vil have dig.
De har aldrig kaldt mig Pablito, lavet mine rapporter eller betroet sig til mig.
Hvad gør du?
Gør hvad?
Får alle til at kunne lide dig. Jeg forstår det ikke. Hvordan gør du det?
Jeg ved det ikke. Det kommer bare ud.
Jeg har altid kunnet lide at tale med folk.
Lige siden du var lille, har du derimod
være fanget i din egen verden, dine bøger. Det var alt, du så.
-Nå... -Hvad laver du?
Jeg skal vist mødes med vennerne.
Nej, du sagde, du aldrig ville drikke igen.
Jeg kan tage ud med mine venner og få dem til at grine.
Kan du, kan det ikke være så svært.
Hvad man ikke gør for familien.
Fint, hyg dig.
Jeg bliver og går tidligt i seng.
Med et ben, der gør ondt. Så bliver Marga ikke mistænksom
Ved du, hvor hun er?
Nej. Hun har nok ikke fået fri endnu.
Nå...
"Uanset hvad må jeg holde fast i ham og det, han har givet mig.
Jeg havde hverken varme eller ild i mit liv, før han gav mig det.
Og jeg kan ikke stoppe nu."
-Hvem er det? -Mig. Er du okay?
-Du har været derinde længe. -Ja, doña Lola. Jeg...
Jeg faldt i søvn, da vandet var så varmt.
Kom ud nu, eller du bliver lige så rynket som en rosin.
Ja, bare rolig.
"Og varmen fortærede hendes limoder...
...og de små flammer fik hendes knæ til at skælve."
Hvad er der? Har du fået kolde fødder?
Marga, hvad laver du?
-Vi er stille. -Ud. Doña Lola...
Ti stille og overlad det til mig.
Nej, Marga.
Marga...
Nej, Marga.
Nej, Marga. Lad være.
Marga.
Tjener, kom med jeres bedste flaske champagne.
Min partner fortjener det.
Jeg har brug for folk som dig.
Folk, der kan være koldblodige når påkrævet.
Apache legede med ilden og blev brændt.
Vi kan udrette store ting sammen, Brey. Store ting.
Hvad er der?
Han har migræne.
Han arbejder for hårdt.
Undskyld mig. Jeg frisker mig op toilettet.
Det hjælper normalt på min hovedpine.
I er et godt par, et godt match.
-Hvad laver du? -Behøver jeg forklare?
Ja. Måske.
Når jeg vil have noget, giver jeg ikke op.
Vi ved alt, Miriam.
Du har et barn i De fromme søstres kloster
og masser af penge i banken,
flere end en sekretær for doña Carmen ville tjene.
Det passer ikke.
Centralbankens bestyrer
er stamkunde hos White Lady og min gode ven.
Og se her.
Ifølge dette kommer din indkomst...
...fra lederen af livgarden.
Påfaldende nok en respekteret gift mand, en familiemand.
Man kunne tænke sig, han var dit barns far.
Det er alt sammen antagelser.
Så gør det ikke noget, hvis vi ringer til hans kone.
Vent.
Hvad vil I have?
Fortæl os alt, du ved om Carmen de Cifuentes.
-Jeg ved intet. -Du gør hendes ærinder, du er vagthunden.
Hun lærte for længe siden at skjule alt, der kan skade hende..
Hvis I har brug for hjælp, bør I ikke tale med mig.
-Jeg tror dig ikke. -Nej, vent.
Vent.
En ting kan måske hjælpe jer.
Her til morgen nægtede hun at betale hr. Uribes kaution.
Da han spurgte om det, løj Carmen.
Hun sagde, kautionen var blevet afvist...
...men det passer ikke.
Hvorfor stopper du her?
Du har intet sagt, efter jeg kom tilbage fra toilettet.
Er du okay?
Guzmán kan lide mig...
Og jeg fornemmer, han ikke stopper, før vi har haft sex.
Hvad sagde du?
Vi vil ikke gøre ham vred.
Hvad mener du med det?
Foreslår du, jeg skal gøre, hvad han vil...
Det behøver ikke gå så langt. Bare leg med.
Tror du, en mand som ham accepterer et nej?
Du beder om for meget.
Vi vil fange Guzmán.
Det kræver, vi må gøre ting, vi ikke vil.
-Og hvad har du gjort? -Jeg har dræbt en mand.
Apache.
Han trak en pistol...
Vi begravede ham under stenbroen.
Hvad siger du til det? Nu er jeg en koldblodig morder.
Nej.
Du er en god mand.
Du havde intet valg i situationen. Havde du ikke skudt...
-...havde han dræbt dig. -Jeg opførte mig som en af dem.
-Jeg er ligesom Guzmán. -Nej.
Når alt dette er forbi, vender du tilbage til dit normale liv...
...og Guzmán sidder i fængsel.
Glem ikke det.
Jeg kan ikke lide at høre dig tale om dig selv sådan.
Det er ikke fair.
Så det var det.
Varmen, flammerne...
Jeg troede, jeg aldrig ville føle det.
Undskyld, jeg ikke nævnte det før,
men jeg var bange for, du ville blive ked af det.
Men jeg kunne lide det, meget.
Tænk, at det var muligt.
Jeg går. Hvis Lola opdager mig her, slår hun mig ihjel.
Søster Velgørenhed, hvor kom denne bamse fra?
Et ungt par kom med den.
De kom for at donere nogle ting, da de mistede deres datter for nyligt.
-Ville de andet? -Nej.
Nu kan jeg huske det, de spurgte om en tidligere beboer.
Miriam Expósito.
Du tog dem ikke med til vestfløjen, vel?
Han skulle låne toilettet. Han gik, men jeg blev hos hende.
Så gik hun og jeg ind til børnene...
...og vi uddelte legetøjet. Jeg troede ikke...
Miriams mappe er væk.
Omstillingsdame, stil mig om til telefonselskabet.
TELEFONSELSKABET
Doña Carmen, jeg har papirerne, De skal underskrive.
Har du ikke noget at fortælle mig?
Undskyld. Jeg ved ikke, hvad De mener.
Lidia og Francisco efterforsker dig.
De ved ikke, hvad du skjuler.
Men du er ikke overrasket, da du vidste det, ikke sandt?
Lærte nonnerne dig ikke, man ikke må bide hånden, der fodrer en?
Doña Carmen...
...de truede med at afsløre, at jeg har en søn.
Min søn.
Jeg havde intet valg.
Din stakkel. Der er altid et valg.
Sæt dig ned.
Fortæl mig præcis, hvad du gjorde. Måske kan jeg nå at ordne det.
Hvad siger du?
Det er løgn.
Hun sagde selv, at jeg havde fået en ubetinget dom.
-Hvorfor ville hun lyve? -Hun ønsker dig herinde.
Måske er der noget derude, du ikke må opdage.
Lige nu kunne du sidde behageligt derhjemme,
men hun valgte at holde dig herinde.
Stop med at forsvare hende!
Udover alt andet...
...kan jeg intet fortælle, da jeg ikke ved noget.
Fint. Jeg ved, du ikke stoler på mig...
...men jeg kunne betale din kaution.
På én betingelse...
...at du finder ud af, hvad Carmen de Cifuentes skjuler.
Det er en god aftale.
Synes du ikke?
Hr. Uribe, De er fri til at gå.
Doña Carmen de Cifuentes har betalt Deres kaution.
Nej, det må være en fejl.
Det er Carmens trick. Det er umuligt.
Helt ærligt. Det er nok.
At føle sandheden undslippe ens greb
og ikke kunne gøre noget, gør mere ondt end noget andet.
Det er en smerte, der æder en op, og den stopper aldrig.
Lod de ham gå?
Det er en smerte, der får en til at miste besindelsen...
...og begå en fejl.
-Lidia. -Hvad skete der?
Troede du, jeg ikke ville opdage, hvad du er ude på?
Du tror, du er så klog, men jeg er klogere.
Jeg giver ikke op.
Du slipper ikke godt fra det. Du har blod på hænderne.
Du dræbte min datter.
Den stakkels pige bragte os kun ulykke.
Hun ville have sparet os for mange kvaler, hvis hun ikke var blevet født.
Lidia!
Hun dræbte hende!
-Er du okay? -Ja, jeg klarer mig.
Man siger, at hævnen er en ret, som bedst nydes kold...
...men det gælder ikke for mig.
Alba, hvad vil du?
Du ville mødes alene. Hvorfor så hemmelighedsfuld?
Jeg vil bede dig om en tjeneste.
Hvad som helst.
Du hjalp mig, da jeg vendte hjem til Madrid.
Takket være min nat på pensionatet slap jeg væk fra de svin, der jagtede mig.
Takket være dig kunne jeg fortsætte som Pedro Guzmán.
Så sig frem, hvad som helst.
De ansvarlige for min datters død skal bøde.
Du skal dræbe Carmen de Cifuentes.
Dræbe hende. Er du sikker?
Ja, det er retfærdigt.
Du vil ikke kunne se Carlos i øjnene bagefter.
Pedro, sig mig en ting.
Har du mistet et barn?
Nej, vel?
Jeg ved, hvad jeg ønsker.
Gør det.
Vreden fra min smerte rørte mig.
Den kunne kun formildes med doña Carmens død.
Må jeg komme ind?
Dårligt tidspunkt.
De manglende penge.
Behold dem.
Hvorfor er du så flink?
Min erfaring er, når nogen hjælper en, ønsker de noget.
Hvad laver du?
Ønsker alle mænd ikke det?
Sådan er jeg ikke.
En skam.
Jeg så frem til det.
Det er den kvinde. Lidia, ikke?
Tænk ikke på hende.
Glem hende.
Glem hende med mig.
Er du Carlos Cifuentes, ejeren af stationen?
Den selv samme. Hvad kan jeg hjælpe jer med?
Vi er medlemmer af Ordensridderne.
Måske har du hørt om os.
I er en organisation, der er imod kvinders stemmeret.
Vi er imod alt, der angriber traditioner og den naturlige orden.
Vi lever i turbulente tider med bolsjevikker, anarkister
og nu de her radikale.
Jeg ved ikke, hvilke radikale det er.
I morges sendte en Athene
suffragist-proklamationer fra denne station.
Vi forlanger at få hendes navn.
I kan ikke forlange noget af mig.
Det er min station, og jeg vælger, hvem der taler her.
Vi forsøgte på den lette måde.
Det samme gjorde jeg, så jeg vil bede dig
tage din gruppe med et andet sted hen, eller jeg ringer til politiet.
Så må du lide konsekvenserne.
Har De stadig ondt i nakken?
Ja. Og det er din skyld.
Havde du ikke fortalt om Uribes kaution...
De ved, jeg beklager det.
Jeg måtte give hende og Franciso noget, så de ville lade Dem være.
Den kvinde stopper ikke, før hun finder ud af alt.
De kan regne med min loyalitet. Jeg ville aldrig forråde Dem.
Det kan du lige vove på.
Lidia må aldrig opdage, hendes datter lever.
Hvis hun opdager, hendes datter er i det kloster...
Du løj over for os.
Du løj over for os alle.
Lidia havde ret lige fra starten.
Du påsatte branden for at bortførte hendes datter.
Du manipulerede mig, grinte af mig.
Du fik mig til at tro, Elisas død var min skyld, mens du stod bag det.
-Du lod din egen datter dø. -Nej, jeg påsatte ikke branden.
-Og alt, du hørte... -Stop med at lyve.
Sebastián, sæt dig ned. Vi har meget at tale om endnu.
Nej, det er forbi.
Jeg fortæller alle det.
For at sandheden kan være sand, skal den bevises.
Og du har hverken beviser eller troværdighed.
Du er intet.
Vi får at se.
Man siger, retfærdighed skal være langsom for at være effektiv.
Hævn er dog lige så hurtig som en kugle.
Og nogle gange, når man vil stoppe den, er det for sent.
Lidia.
Tag plads.
Ingen må høre os. Tag plads.
Carmen har ører overalt.
-Hvorfor skulle jeg tro dig? -Nu er det dig, der ikke stoler på mig.
Jeg forstår.
Jeg har gjort ting, jeg fortryder.
Men hør mig ud. Du havde ret.
Carmen har bedraget os alle.
Hvorfor bedrog hun os?
Det er et røveri! Ned på gulvet! Ingen bevæger sig!
Gør intet. Forbliv stille.
Leg ikke helte, forstået?
Slap af, gør intet.
Sagde du noget?
-Hvad? Nej. -Rejs dig op.
-Tag det roligt. -Rejs dig!
Fald ned.
-Fald ned. Det er okay. -Tror du, jeg ikke så dig?
Hvad gjorde jeg?
Hjælp!
Hjælp! Ring efter en læge!
Din datter er i live.
Doña Carmen ved, hvor hun er.
Da jeg holdt Uribes lig, kom mit håb tilbage med hans sidste ord.
Eva var i live.
Men skyggen af min hævn over Carmen forpurrede glæden.
Jeg har foretaget den anden betaling til mændene, der tog sig af Uribe.
Hvad var det? Et mislykket røveri?
Jeg håber, det roder bod på min tidligere fejl.
-Juan. -Jeg har travlt, Alba.
Eva er i live, og Carmen ved, hvor hun er. Der må være...
Beklager, Alba.
Det er for sent. Det er gjort.
Jeg dømte den eneste kvinde, der kunne sige, hvor Eva var, til døden.
For når sorg gør os blinde, forveksler vi hævn med retfærdighed.
Og intet er større modsætninger.
Hævn overskygger fornuft og vil ikke lade en se sandheden.
Den agerer som en gift...
...og rammer de uskyldige såvel som de skyldige
...uden forskel.
Beklager afbrydelsen.
Abbedissen bad mig komme med denne flaske til babyen.
Tak, søster Velgørenhed.
Se, Eva? Maden er her endelig.
Det værste er, at man til sidst indser, at hævn blot komplicerer alt endnu mere.
Tekster af: Jonas Winther Christensen