EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Ingen levende organisme kan leve tilregnelig
i den absolutte virkelighet.
Selv lerker og løvgresshopper forventes å drømme.
Hill House, ikke tilregnelig,
sto for seg selv mot fjellene, og holdt mørket inni seg.
Slik hadde det stått i hundre år før vi flyttet inn,
og det kan stå i hundre til.
Inni sto veggene oppreist,
mursteinene lå pent,
gulvene var faste.
Stillheten lå rolig mot treverk og stein i Hill House.
Og hva som enn gikk der,
gikk alene.
DA
Det går fint, Theo. Legg deg.
Bør jeg vekke mor og far?
Jeg tar det.
Går det bra, Nellie?
Er du redd?
Det går fint.
Jeg blir også redd.
Hvorfor er du våken, Luke?
Fordi Nellie er våken.
Hva var det?
Den duknakkede damen.
Henne igjen?
Hvor var hun?
Uff.
Vi får ta en titt.
Her, hva?
Storebror skremte henne vekk.
Storebrødre er fine sånn.
Hva om hun gjemmer seg?
Hun er borte.
Alle kan legge seg igjen nå.
Sånn, ja.
Husker du hva vi snakket om?
Om drømmer?
De kan flomme over.
Akkurat.
Akkurat som et glass vann.
Men barns drømmer er spesielle.
-De er som... -Et hav.
-Det er riktig.
Og de store drømmene
kan flomme over.
Legg deg, Stevie.
Jeg vet at den duknakkede damen er skummel.
Men hun er kun det.
Hun er overflod.
Hvor lenge må vi bo her, pappa?
Vel,
mamma og jeg må pusse opp dette huset ferdig,
og så må noen kjøpe det.
Og så kan vi dra?
Ja, da kan vi dra,
som fra det forrige huset.
Nå må dere sove, begge to.
Glad i deg, vennen.
Drøm søtt.
Danser i det røde rommet.
Danser i det røde rommet
Du drømmer, Shirl.
Pandaer drømmer ikke.
Pandaer, hva?
Pandaer spiser ikke makaroni.
Ok.
Er alle i live?
Nellie hadde mareritt.
Og Shirley snakker i søvne.
Noe morsomt?
Pandaer liker ikke makaroni.
Luke?
Carl kjørte på Rural 86 under stormen.
Husker du den stormen?
Nei, selvsagt, du var i LA.
Den var fæl.
Det er det verste regnværet på ti år.
Det var øde der han mistet kontroll over bilen.
Han kjørte over rekkverket og ned i en ravine.
Bilen veltet, og man så den ikke fra veien,
særlig på grunn av regnet.
Han hang der hele tiden.
I timevis.
Opp ned, viklet inn i bilbeltet.
De sa at han kunne nå bilhornet, men...
...han kunne ikke trykke lenge, for armen var brukket.
Sånn døde han.
Opp ned, mens han trykket på hornet så lenge han klarte.
Når startet det?
Natten etter.
Det begynte med vanndråper.
Som regndråper
som falt på ansiktet mitt.
Jeg begynte å høre bilhorn.
Korte støt.
I det fjerne, tror jeg, men jeg våknet.
Og så, til slutt,
rett etter begravelsen...
Det var natten etter begravelsen.
Jeg kjente vannet
på kinnene mine,
og jeg hørte tutingen,
og jeg så opp i taket,
og der var han.
Han hang der.
Opp ned.
Jeg kunne se vannet
dryppe fra håret hans,
og ansiktet hans var
mørkelilla,
som om alt blodet hadde
samlet seg i kinnene hans.
Man skulle tro at man ville skrike når man så noe sånt,
men nei.
Du bare stirrer.
Du bare stirrer på det som en idiot.
Og så åpnet munnen hans seg,
men det kom ikke noe skrik.
Det var biltuting
som kom fra munnen hans,
veldig høyt.
Så høyt at jeg falt ut av sengen.
Og da skrek jeg.
Jeg skrek fordi jeg traff gulvet, og jeg skvatt.
Og det var som om jeg da kom på
at man kan skrike.
"Jeg bør kanskje skrike."
Og jeg skrek.
Og jeg løp, og jeg snublet i gangen.
Jeg snudde meg, og han var borte.
Og så lå jeg der og gråt.
Og siden har jeg ikke sovet der.
En interessant historie, Mrs. Walker.
Irene.
AUBURN, CALIFORNIA
Irene...
NÅ
Jeg vil gjøre følgende:
Jeg vil se meg om i huset.
Jeg vil sette opp litt utstyr.
Jeg vil også sove i det rommet i natt.
Du store min.
Det går fint.
Jeg kan ikke love å ta med historien din.
-Nei. -Men det er mulig.
Takk for at du delte den med meg.
THE HAUNTING OF HILL HOUSE STEVEN CRAIN
Beklager, jeg burde sagt at jeg var en fan.
Min favoritt er den første.
"Stillheten lå rolig mot treverk og stein i Hill House.
Det som gikk der, gikk alene."
Jeg lurer på hvordan det var å bo der.
Det mest berømte hjemsøkte huset i USA.
Det skal sies at det ikke var berømt da vi flyttet inn.
Dessuten slår du meg.
Hva mener du?
Hvis du faktisk så mannen din hengende opp ned over sengen,
har du sett mer enn jeg har.
Jeg har ikke sett spøkelser.
Men bøkene dine?
Ikke i Arlington,
Danvers, Alcatraz,
på Queen Mary eller i Williamsburg.
Ikke i Hill House.
Utfra det du skriver, antok jeg...
Andres historier. Folk som deg, Irene.
Jeg gir dem bare stemme.
Vel,
jeg håper det endrer seg i kveld.
-Hvordan? -Kanskje min Carl
endelig vil gi deg en egen historie.
Du var blant hans favoritter, så kanskje...
...det er grunnen
til alt dette.
Jeg kan fortelle deg en ting om Hill House
som ikke står i boka.
Ja, takk.
Etter å ha jobbet med å forstå hva som skjedde i det huset,
vet du hva jeg aldri så?
En grunn.
Ikke forvent det.
Hvordan tar broren og søstrene dine det med boken?
Hvordan går det med dem?
Vet du hvem som burde skrive bok?
Faren din.
Bare i kveld.
Vil du ikke savne broren din?
Jeg vil heller sove her,
i tilfelle hun kommer tilbake.
Ok.
Bare i natt, da.
Jeg blir hos henne.
God natt.
Henter du teppet hennes?
-Ja. -Takk.
Beklager.
Så...
Foretrekker du å ikke ha visning?
Vi vil det. Det er ikke det.
Moren din har forhåndsbetalt.
Og vi vil det.
Det er Max.
Jeg tror han er litt...
Litt nervøs?
Nei, fullstendig i mot det.
METHUEN, MASSACHUSETTS
Beklager, unnskyld.
Hei, Max. Jeg er Shirley.
Harris begravelsesbyrå.
Dette høres nok rart ut,
men jeg lover at det er normalt.
Mamma og pappa er her
fordi det er viktig å si farvel til bestemor.
Det gjør man i en visning
for å se henne en siste gang.
Jeg må ikke si farvel.
Mange føler det sånn først,
men de føler seg bedre når det er gjort.
Det var det mamma sa.
Men hun tok feil.
Bestemor er hos meg om kvelden,
og tar på håret mitt.
Hun stirrer på meg.
Øynene er nok vonde.
Hvorfor det?
For hun blunker ikke.
HARRIS BEGRAVELSESBYRÅ
Det er Nell. Du må ringe meg.
Alt er så rart
og vanskelig å forklare,
men Luke uroer meg.
Har du snakket med ham?
Ring meg.
Det er her.
Så flott.
Det er Nell. Legg igjen beskjed.
Du fikset det.
Det gir klar beskjed.
Vi må legge det ut på nettsiden. Vi kan trykke det også.
Hvis folk leser aviser.
Herregud.
Dette spjeldet er håpløst.
Det skulle være lett.
Ingenting er lett med dette huset.
Går det bra, pappa?
Spjeldet må fikses, og det liker ikke huset.
Mr. Dudley fant noe til deg.
Jeg vet ikke om den virker, unge dame.
Og jeg må få den tilbake.
Jeg har den.
Åpne den!
Dette er en hovednøkkel,
så den skal passe til alle dørene.
Han er en raring.
Den damen også.
Pappa sier at de har tatt vare på huset i årevis,
så hvis noen har en nøkkel...
Hva tror du er der inne?
Kanskje en sukkerspinnmaskin?
Tenk så kult.
Eller en ponni?
Ikke en ponni.
Den funker ikke.
Det kan være en ponni.
Noe rørte seg.
Jeg så skyggen under døra.
Døra har vært låst i årevis,
så hvis det er en ponni der, så er den død.
Denne funker heller ikke.
Hvor er den, for pokker?
-Ikke si det. -Du sier det.
Nøklene funker aldri.
Kan han ikke bruke hammeren?
Vi finner den.
Jeg vil se hva som er der.
Kanskje pappa har flere nøkler?
Pappa! Vi trenger flere nøkler!
Det er krise!
Jeg trenger ikke å si dette,
men absolutt alt er krise med Nell.
Det hørtes alvorlig ut.
Shirl...
Verre enn vanlig.
Det handlet om Luke.
-Så ring Luke. -Jeg gjorde det.
Rett på svarer.
Da har han solgt telefonen,
eller så er han på rehab.
Jeg kan ikke ta dette akkurat nå. Jeg jobber.
Javel?
Jobber du?
Det stemmer.
Var det noe mer?
Jeg skal bare ordne det?
Alle kan bare tømme søpla si på meg, hva?
Fordi jeg er eldst.
-Eller nei, det er jo deg. -Greit.
Jeg skal...
Herregud.
Te?
Ja, takk.
Takk.
Er det sånn at dette
fanger opp det overnaturlige?
Ikke tro på det ordet.
Hvilken side sover du på?
Jeg mener ordet. "Overnaturlig".
Noen naturlige fenomener forstår vi,
og noen forstår vi ikke.
Primitive folk døde av frykt ved måneformørkelse.
De så ikke hva det var.
En sint guds øye.
En ond ånd.
Men det var ikke overnaturlig.
Så fort vi så hva det var,
så var det naturlig.
Jeg sier "førnaturlig".
Et naturlig fenomen vi ikke forstår enda.
Vil det fange det opp?
Nei, ingen beskjed.
Jeg ville bare sjekke om han var der.
Hva var navnet ditt?
Takk, Paige.
Hei, dette er Nell. Legg igjen beskjed.
Det er Steve. Jeg så ikke at du ringte.
Jeg snakket med Shirley.
Du tenker sikker på Luke,
men jeg ringte senteret, og alt er bra.
Han fikk 90 dagers merket i dag, faktisk.
Jeg er her i morgen, hvis du vil prate.
Håper du har det bra.
Jeg mener det.
BOSTON, MASSACHUSETTS
Theodora.
Herregud.
Hvor kom du fra?
Hva er din historie?
Hva mener du?
Hvem er du?
Hva gjør du?
Hvor er du fra?
Du bor i et begravelsesbyrå.
Jeg studerer her.
Sosiologi.
Studiet er tøft, men jeg elsker Boston.
Det er en flott by.
Hva er det?
Jeg har bakteriefobi.
Det går bra.
Det var deilig.
Det var det.
Jeg jobber i morgen.
Tidlig.
Var det noe jeg sa?
Nei. Men vi har gjort det vi skulle.
Ok.
Du holder deg jo vanligvis til kalde lik, men...
Ikke vær så streng.
Jeg har øl.
Ny venninne?
-Kommer hun tilbake? -Nei.
Hun var hyggelig,
men hadde masse problemer.
Du kan ikke vite så mye etter et så kort møte.
Var det kort? Jeg er gavmild.
Du er som en mann.
Eller verre. Du er en rundbrenner.
Da jeg sa at du kunne bo her, ventet jeg ikke dameinvasjon.
Nell ringte i dag.
Hun hørtes dårlig ut.
-Hun har det fælt. -Ringte hun deg?
Selvsagt ikke.
Ikke siden LA.
-Theo. -Ikke.
Jeg trenger en beklagelse.
Jeg trekker opp grenser, og det burde du også vurdere.
Hva er galt?
Jeg vet ikke.
Man får aldri vite det.
En fot i galskapen, og en på bananskallet.
Hele livet.
Grenser.
Hun sa det var om Luke.
Det er noe ved det
som skremte meg.
Luke vil dukke opp
når han er blakk.
Jeg bare lurer på...
Hva hvis ikke?
Eller tenk om det blir siste gang jeg ser ham?
Grenser.
Kanskje en murvegg overfor Luke.
JACKSONVILLE, FLORIDA
Nell?
Pappa?
Vennen min, går det bra? Hva er klokka?
Husker du den duknakkede damen?
Hun er tilbake.
Nell?
Hvor er du?
Jeg er hjemme.
I sengen.
Dra til Steve og Leigh.
Jeg skal kjøre til Orlando og
ta et fly til LA.
Steve bor nærmest. Dra til ham.
Og så ses vi der i morgen.
Glad i deg, pappa.
Går det... bra?
Det går fint.
Beklager at jeg vekket deg.
God natt, pappa.
Jeg vet ikke, hun sa ikke...
Ja, jeg skal dra.
Jeg skal dra.
Kom deg opp.
-Stevie, stå opp. -Pappa?
-Hva skjer? -Stå opp.
-Vi må komme oss ut nå. -Hvorfor?
-Hva er det som..? -Stille.
-Skoene mine. -Hysj.
Hysj.
Vi må løpe.
-Pappa, hva skjer? -Stille.
Jeg skal bære deg.
Pappa, jeg...
Lukk øynene, uansett hva du hører.
Ikke åpne dem.
Lover du?
-Jeg... -Lover du?
Jeg lover.
Hold øynene lukket, uansett hva.
Hold dem lukket.
Øynene lukket.
Gå til bilen!
Jeg så Abigail i vinduet!
Hun var i vinduet!
Hva skjer? Hvor er mamma? Hvor er mamma?
Jeg trodde jeg så henne oppe!
Det er ikke mamma.
Hva med mamma?
Vi kan ikke dra fra mamma!
Pappa!
Pappa, jeg sa at du og jeg ikke trengte å snakke.
Du kan ikke si hva jeg skal gjøre.
Du er nærmest, og hun trenger deg.
Dra hjem og vær hos henne.
Hold øye med henne. Hele tiden.
-Pappa, jeg bor ikke... -Vi ses der.
...hjemme nå.
25ºC
Nellie er på det røde rommet.
Det pleide å være et stopp-skilt der?
Jeg vet ikke.
Jeg tror det.
Det er en stolpe der.
Men uten skilt.
Ungene vil ha dem på rommet.
Det er et ganske trafikkert område.
Med stopp-skilt på fire hjørner, blir det alltid noen bommerter.
Du sov bedre med mannen din her?
Selvfølgelig.
Du legger merke til biltutingen nå
fordi du ikke sover så godt. Du våkner lettere.
Vannet.
Det var uvær den natten han døde.
Et voldsomt uvær.
Du har lekkasje i taket.
Men du har ikke sett det på grunn av panelet.
Det var bare litt yr i går, og det dryppet på meg.
Noen må se på det. Vannskade er ingen spøk.
Det skjer hele tiden, Irene.
Hva med mannen som hang fra taket?
Tankene...
De er mektige, frue.
Særlig hos en som sørger.
Jeg vet hva jeg så.
Med vannet og biltutingen
vil du se for deg hans død om du vil eller ikke.
Jeg så ham.
Når du holder det tilbake,
kommer det om natten, av seg selv.
Jeg sa at jeg aldri hadde sett et spøkelse,
men det er ikke sant.
Jeg har sett mange.
Men ikke sånn som du tror.
Et spøkelse kan være mye.
Et minne, en dagdrøm, en hemmelighet.
Sorg, sinne, skyld.
Men min erfaring
sier at det bare er ting vi ønsker å se.
Hvorfor skulle jeg ville se Carl sånn?
Fordi det er bedre enn å aldri få se ham igjen.
Spøkelser er et ønske.
THE HAUNTING OF HILL HOUSE AV STEVEN CRAIN
Takk til deg og Carl for støtten
Det som gikk der, gikk alene.
Takk for det.
Carl hadde elsket det.
Bare hyggelig.
Hva i svarte, Steve?
-Du likte det ikke. -Nei.
Hva skjer?
Broren min har voldtatt familien.
Gi deg.
Jeg vet at det ikke går så bra med skrivingen,
og da du ville skrive en bok om huset,
skjønte jeg det, men...
Jeg sendte dere manus for å se om dere var uenige.
Jeg måtte ikke det.
Selvfølgelig protesterer vi.
-Vi må roe oss. -Du kan være rolig.
Ditt navn står ikke her.
Det er ikke din familie.
Du, det er min familie.
Du var ikke der.
Nell, Luke, Theo, de var bare barn,
de hadde tillit til deg.
-Jeg vet at de var barn. -Mamma høres sprø ut.
-Var hun ikke det? -Og Dudleys og pappa?
Dette er verre enn tabloidavisene.
Pappa kunne ha rettet på det.
Hva skal jeg skrive?
Det var hjemsøkt.
-Det er hans ord. -Han var knust.
-Han hadde mistet sin kone. -Han forble stille.
Snakker han med deg, Shirl? Sa han hva som skjedde?
For jeg har bare tabloidsitatene.
Han nekter å si noe annet.
Han trodde det, Steve.
Når han sa de tingene, så trodde han på det.
I hvert fall i det øyeblikket,
og du gjorde ikke det.
Ikke du heller.
Graver du opp det nå? For noen dollar?
Så du kan leve uten kreditt?
-Noen dollar? -Du er opprørt,
-men Steve... -Noen dollar?
Vet du hvor mye jeg får i forskudd?
Vi kan kjøpe hus, vi kan flytte til LA, vi kan…
Jeg kan begynne å leve,
for min egen familie.
Vi er familien din.
-Det du gjør mot mamma... -Mamma var psykisk syk.
Det er fakta.
Kanskje eplet ikke faller så langt...
Beklager.
Jeg beklager, det var ikke...
Ingen kjøper romanene, Shirl.
Du sendte meg boka.
Du vet hva jeg mener.
Det koster å publisere dette.
Du vet hva det koster.
Jeg vil skrive historien.
Den er god.
Jeg har sjekket huset ditt.
Visste du at det har vært hospits her?
Nei.
Jeg vil snakke mer om ekteskapet ditt,
og få litt bakgrunn om Carl, hvem han var,
hvem dere begge var.
Det er det som betyr noe.
Jeg må ta meg noen friheter.
Som alltid.
Men jeg vil vise respekt.
Han var en fan.
Jeg lover at han ville ha likt det.
Du så virkelig ingenting.
De så ingenting.
Det er ikke poenget.
Barna mine skal ikke vitne.
Øynene var igjen da vi dro.
Du er stille, Stevie.
-Ingen kan underbygge det du sier. -Nei.
Du hev fem barn i bilen klokken tre om natten.
Dommeren vil lure på hvorfor de er stille.
Mediene er allerede på.
Hvis ikke de får andre å skrive om,
blir det mer og mer av dette.
Det er tabloidene.
Det er bare tabloider.
Det er familiedomstolen. Dette hjelper ikke i en høring.
De tok ikke ut tiltale.
Jeg ble aldri arrestert.
HJEMSØKT HUS?
Det var selvmord.
De bekreftet det.
Det er uvesentlig.
Dette står i ditt vitneutsagn!
Jeg tenkte ikke klart den natten.
Vi kan ikke stilne det.
De kan filleriste meg,
men de får ikke skake opp barna.
Det ville hjelpe hvis du slipper pressen nær huset.
De betaler deg.
De betaler deg for å gå rundt, og for bilder.
Ingen går nær huset.
Bare politiet.
Ingen andre.
Så selg det.
Du trenger pengene.
Vil du beholde huset din kone nettopp døde i?
Aner du hvordan det virker?
Jeg vil at portene
og dørene skal være låst hele tiden,
og jeg vil vite,
hver dag, at det er tomt.
Ingen gartnere.
Ingen stab.
Bortsett fra Dudleys.
Dudleys blir.
Det gir ikke mening.
Dudleys blir,
og huset står der og råtner.
Beklager at du måtte høre det.
Hva om du taper?
Det skjer ikke.
Men hvis?
Må vi bo hos tante Janet da?
Hva vil du?
Søsteren min...
Det er noe med Nell.
Hun kommer kanskje i dag.
Hit til meg?
Til huset, ja.
Hvorfor?
Pappa sa det.
Jeg fikk ikke sagt det, det er...
Beklager, men bare henvis henne til meg.
Er det alt?
Kanskje jeg kan komme innom og snakke mer om det?
Du vet hva du må si.
Er det noen vits?
Hallo, unge mann.
Hva gjør du?
Rydder i porselenet og serviset,
så faren din kan selge det.
Det er mye verdt.
Pappa sier at dere følger med huset.
Hus som dette trenger en stab.
Kan dere ikke bo her?
Vi bor rett ved.
I enden av tomta, gjennom skogen,
rett ved byen.
Men det er så mange rom.
Staben har ikke bodd i huset siden 1948.
Så de som bodde her før oss...
Hill-familien.
De var helt alene?
Ingen bodde mellom her og byen.
Ingen kom nærmere enn det.
Så... ja.
De bodde alene.
Om natten.
I mørket.
De var visst ikke så redde.
Pappa fant masse ting i stuen.
Tarotkort og Ouijabrett og sånne ting.
Så de var nok ikke så redde for mørket.
Jeg skjønner.
Og du kjenner til sånne ting?
Det er leker.
Folk skremmer seg selv.
Det er problemet med dagens skole.
Den sier at den sekulære verden
kveler deg med vitenskap.
Vitenskap er ingen eksakt vitenskap.
Verden er mørk,
og det eneste lyset er Jesus Kristus.
Vi trenger hans lys om natten.
I mørket.
Kan du evangeliene?
Det kan han.
Hugh og jeg bestemte, da Steve var liten...
Vi visste at han ville bli eksponert
for alle slags ideer og trosretninger,
og at mange ville si til ham at de hadde svarene.
Jeg beklager.
Så ja, han kan evangeliene.
Han kjenner også til Talmud.
Og Tao Te Ching, Toraen, Koranen og gresk mytologi.
Han leser også Carl Sagan og Shakespeare.
Hvorfor, vennen?
"Det er flere ting i himmel og på jord, Horatio...
...enn din filosofi rommer."
Veldig bra, frue.
Dere har vel ikke sett Luke?
Ikke på lenge.
Har du sett i trehuset?
Veldig morsomt.
Mamma ser etter deg.
Hun ser i alle skap.
Hun tror aldri i verden at du er i trehuset.
Det pappa bygde til deg?
Jeg vil ikke gå inn enda.
Jeg liker det ikke inni.
Det haster ikke.
-Hva lager du? -Et nytt skilt.
Hvordan staver man "jenter ingen adgang"?
J, E...
De har jeg allerede.
N.
Det er en dårlig idé.
Hva skjedde med det andre?
Theo ødela det.
Det tror jeg på.
T.
Er dette familien?
Jepp.
E.
Hvem er det?
En jente jeg så i skogen.
Hva kommer nå?
R.
Jeg pleide også å ha fantasivenner.
De blir borte når du blir stor.
I.
Hun er ikke fantasi.
Ok, "jenter i..."
Theo kan ikke ødelegge denne.
Det er ikke lov.
Jeg skal si det.
Vil du være sammen med meg?
-Vil du det? -Ja.
Du kan alltid være her.
Vi kan tegne sammen.
Ingen jenter.
Bare Stevie og Luke.
De kule gutta.
Hvor får du tegneideene fra?
LOS ANGELES, CALIFORNIA
Sekkdritt.
Hei, Luke.
Hei. Hei, Steve.
Dette er ikke det det ser ut som.
Jeg skal...
Fryser du?
Hvordan fant du meg?
Jeg...
Vet du hva, jeg har...
La meg se.
Jeg har 200 dollar her.
Gi meg den iPad-en,
behold pengene og selg kameraet.
Men jeg trenger iPad-en.
Den blir her.
Jeg... jeg beklager.
Jeg vet det.
Det er ikke det du tror.
Bra.
Her.
Takk.
Jeg trengte et grøss.
Sendte Leigh deg?
Jeg prøvde å si til pappa at vi hadde problemer,
men...
Ga du Luke min adresse?
Tok du ham med hit?
Sto du og så på at han stjal fra meg?
Herregud, Nell.
Du skaker opp alle,
drar Luke ut, og får pappa til å hoppe på et fly.
Greit.
Vi hører på deg. Hva vil du?
Hva er så viktig, Nell?
PAPPA
Faen, han fikk ikke adressen.
Hei, jeg prøvde å si at...
Steve...
Pappa?
...Nell.
Jeg hører ikke.
...meg? Det gjelder Nell.
-Ja, jeg kom inn og hun... -Nell løy.
Overraskende.
Hun var ikke i LA, hun var i huset, Steve.
Hun var... i huset.
Hun...
Hun er død.
Steve?
Er du der?
Steve?
Steve, er du der?
Tekst: Cathrine Engebert