EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Nellie är i det röda rummet.
Shirl.
Vad sa du?
Farmor är död.
Jag vet att farmor är död.
Men hon sätter sig ändå på min säng varje natt,
fast mamma och pappa sa att hon inte skulle det.
Jag sa åt henne att inte göra det, men hon kom ändå inatt.
Det var inte bra inatt.
Hon var olik sig.
Fingrarna var lila
och hon hade varken tänder eller hår.
Jag vill inte se henne igen,
särskilt inte så där.
Så jag ska inte titta på henne imorgon
och jag vill inte se henne i den öppna listan.
Den öppna kistan.
Jag förstår, Max.
METHUEN, MASSACHUSETTS
IGÅR
Dina föräldrar har väl pratat med dig om varför du drömmer?
-De är inte drömmar. -Och du är nog en smart grabb.
Du är så smart att du nog vet
att din farmor bar peruk, eller hur?
Du såg väl henne på sjukhuset
ett par gånger utan den?
Ja.
Du vet väl även att hon hade löständer?
Hon kanske tog ut dem nån gång för att få dig att skratta?
Saken med en öppen kista,
och jag vet att det låter läskigt,
är att man får en chans att ta alla bilder i ditt huvud
från när farmor var på sjukhuset utan hår och tänder,
eller nåt annat i din fantasi...
...och täcka över dem
med en bättre bild.
-En bättre bild? -Just det.
Innan hon ens hamnar i kistan ska jag ordna till henne.
Det är mitt jobb.
Hur då?
Först badar vi henne
och ser till att hon är ren och fin.
Sen för vi in särskilda kemikalier så hon inte förändras.
Vi klär henne i sina favoritkläder.
Och slutligen ser jag till
att hon ser ut precis som hon ska.
Så när jag är klar
ser hon ut som hon gjorde förut,
precis som du vill minnas henne.
Precis som hon ska.
HILL HOUSE
DÅTID
-Är det Hill House? -Nej.
Kom och titta.
Det här är vårt för alltid-hus.
Har du gjort det?
Jag designade det, ja.
-Jag designar och... -...pappa bygger?
Det ser bara ut som en massa streck.
Det stämmer.
Men när jag ser på det,
ser jag en familj som rusar till ett matbord...
...från alla tre håll.
Den här matsalen är husets hjärta.
Allt flödar in och ut, förstår du?
Varje hus behöver ett hjärta, och det här är vårt,
för där tillbringar vi mest tid tillsammans.
Ett hus är som en människas kropp.
Väggarna är som ben.
Rören är som ådror.
Det måste andas,
det behöver ljus och flöde,
och allt hänger samman för att hålla oss trygga inuti.
Nåt sånt ser inte jag.
Det är okej.
När man är liten lär man sig se saker som inte finns.
Och som vuxen lär man sig att förverkliga dem.
Vilket rum är mitt?
Där kommer du att vara.
Men på andra våningen. Det här är markplanet.
När vi fixat till det här huset...
Och säljer det för en massa pengar.
Du är observant. Ja.
Då ska vi bygga för alltid-huset
och vi behöver aldrig nånsin flytta igen.
Shirley.
Vart tog du vägen?
Nellie, jag är för gammal för tebjudningar.
Mamma, vill du ha en tebjudning med mig?
Alla säger bara nej.
Raring, jag skulle gärna ha tebjudning med dig,
men jag måste tyvärr jobba klart.
Vi kan väl leka utomhus istället?
Okej då.
Vad sägs om tebjudning utomhus?
Ni kan leka ute till middagen.
-Men när lampan blinkar två gånger... -Dags att gå hem.
Det är regeln. Nellie, jag vill höra dig säga det.
Lampan betyder att det är dags att gå hem.
Okej. Ha det så kul.
Vet du att prinsessor, drottningar och kungar hade tebjudningar?
Det låter barnsligt, men det är det inte.
Det är vuxet och soffisierat.
Sofistikerat.
Fråga Theo.
Hon kanske vill.
Theo!
Vill du ha tebjudning med mig, snälla?
-Nej. -Varför?
Allt bra, Luke?
Ja.
Glöm inte regeln. Lampan blinkar...
Dags att gå hem.
Jag uppskattar ditt råd.
Jag vet att du har jobbat här så länge.
-Håll dig i närheten. -Okej!
En fråga till.
Huvudnyckeln du hade funkade inte.
Har du fler idéer om den röda dörren där uppe?
Tyvärr inte. Inte för den.
Hej.
Var är er mamma?
Hallå.
Hur kom ni in hit?
Var är er mamma?
Hon kan inte vara långt borta.
Hon måste mata er.
Ni är ju bara för söta.
Ser man på.
Tror du att det är tomt?
Annars hade vi sett några. Troligen döda.
Kom, Shirley. Du måste se det här.
Det är ingen fara.
Det är ett getingbo.
Troligen gammalt.
Väldigt gammalt.
Ibland bygger de sina bon omkring saker.
Jag såg ett bo byggt runt en vindflöjel.
Det såg häftigt ut.
Så där.
Ett sånt här har jag inte sett.
Inte konstigt att du skrek.
Sådär. De byggde omkring den här.
Vet du vad det är?
-En mask? -Japp.
En halloweenmask.
Gammal.
Ser du? Inget att vara rädd för.
Tur för dig att getingarna är borta.
Annars hade du haft anledning att skrika.
Kattungarna har ingen mamma.
Det vet du inte.
Hon kan vara där ute nånstans.
Märkligt att hon lämnat dem.
Särskilt när mörkret faller på.
Men vi kan inte lämna dem här.
Hundarna...
-Hundar? -Jag vet inte.
Snälla.
Mr Dudley, har ni sett hundarna?
Skulle de ge sig på kattungar?
-Det finns inga hundar här. -Jo, det gör det.
Ungarna hör dem på natten.
De har hört dem ända sen vi flyttade hit.
Jag vet inte.
Frugan och jag är inte här efter skymningen.
Men...
Nej.
Jag har aldrig sett hundar.
Snälla pappa?
Snälla?
Kom igen, mamma.
Jag ville ju vara Daredevil.
Du fick den där så du kan dekorera den som du vill.
Jag vill inte dekorera. Jag vill bara vara Daredevil.
Det är roligare att vara kreativ
istället för att köpa det alla andra har.
Mamma, du tar kål på mig.
Tar kål på mig!
Kan du inte dekorera den som Devil Man?
-"Devil Man"... -Eller vad han nu heter.
Det är värt mer att göra det själv.
Hej på er.
Det är snart halloween.
Jag behöver nåt att ha på Austins party.
Inte nåt pysselprojekt.
Försök.
Austin sa att om maskerna inte blir bra nog,
ser spökena att det är vi och jagar mig!
Jayden...
Spöken finns inte, det vet du.
Gå upp. Vi jobbar här.
Akta...
...för alltid-huset.
Det där gick bra.
Strålande.
-Hur mår Tyson? -Han är bekymrad.
Vi gick igenom det gång på gång.
-Men vi går plus. -Ja, men knappt.
Tyson påpekar det igen, precis som sist.
-Vi går plus. -Det måste gå bättre.
Du kan alltså inte ge rabatter hur som helst.
-Kevin... -Du sköter begravningarna.
-Jag sköter siffrorna. Så sa vi. -Vi klarar oss bra nog...
...för att underlätta för behövande familjer.
Det handlar om välgörenhet.
Du ger bort saker under inköpspris.
-Bara i specialfall. -Över hälften.
Aldrig.
Över hälften av jobben förra kvartalet var specialfall.
Över hälften är inte speciellt, utan normalt.
Jag har allt här. Jag ska visa.
-Det är inte över hälften. -Jag ska visa dig.
Hallå!
Här är vi.
-Vi hörde inte dörrklockan. -Det är okej.
Jag ville bara lämna det här, som vi pratade om.
Det är smycken och bilder på mamma, som du bad om.
Jag kunde inte välja så jag stoppade i diverse.
Tack för att du kom med det.
Det kommer till nytta.
Känner Max sig bättre inför imorgon?
Lite grann.
Din fru hjälpte verkligen, men han är nervös.
Det märker jag.
Fick du tag i Nell?
Nej, men Steve tittade till Luke.
Han har det bra på rehab.
-Hur många gånger nu? -Jag har tappat räkningen.
Ska jag ta ner den här?
Ja, tack.
Jag avskyr nedervåningen.
-Du sa tidigare att han har försäkring. -Ja.
Vi trodde det. Han sa det.
SEX ÅR SEDAN
-Imorse försökte vi få info... -Den gick ut för några månader sen.
-Han... -Han sa inte det.
Sånt händer ständigt, särskilt förstagångspatienter.
Vi kan ändå lösa det.
Vi delar på kostnaden.
Han måste vara här.
Det går bra.
Utan försäkringsbrev blir det 6 000 dollar per månad
med en rekommenderad bindningstid på fyra till sex månader.
Ursäkta, sa du 6 000?
Per månad.
Det stämmer.
Och om han hade försäkring skulle det kosta...
...ungefär det vi sa över telefon.
Ja.
Men om försäkringen har gått ut...
Jag vet.
Första månaden garanterat,
och jag kan återkomma om två veckor med lite till,
om jag ordnar med en del saker.
Okej. Vi kan se hur första månaden går.
Jag är ledsen, Shirl...
-Det är okej. -Jag kan...
Du kan betala tillbaka när du är berömd.
Du ska nog inte förvänta dig det.
Historiska romaner är tydligen inte i ropet.
Det är ordnat.
-Vad ska jag... -Allt är fixat för dig.
Jag behöver ett prov.
Va?
Ett urinprov.
Första gången, va?
Vet ni att de har ridning? De har ridning.
Ett prov, okej.
Tänk om det fortfarande...
Det är okej om du inte är ren.
Vi måste bara veta nivåerna.
Då så.
Ja, jäklar. Önska mig lycka till.
Vi älskar dig så mycket.
Du fixar det här.
Tack.
Säg till om du behöver nåt.
Du fixar det.
Ja.
De har hästar!
Han fixar det.
Han kommer att fixa det.
KEVIN HARRIS
TÖNTIG
Jag gillar Kapten Tönt-masken.
Du kan få den.
-Var fick du dem ifrån, Allie? -Gallerian.
Hon bönföll mig nästan. Hon vill vara som moster Theo.
Det gjorde jag inte!
Nix, du ska äta upp brysselkålen.
Du är bitsk idag, mamma.
Tagga ner, Kapten Tönt.
Båda två. De är jättegoda.
De luktar kattpiss.
-Jayden. -Tänk på tonen...
...om du inte vill bli Kapten Utegångsförbud.
Toppen.
Det var så märkligt.
Ett eget konto med hans namn på checkhäftet.
-Och? -Vi har bara gemensamma konton.
Jag känner inte till kontot.
Det låg i hans portfölj.
-Går du igenom hans portfölj? -För kvartalsrapporter, inte...
Det låg bara där.
Jag blev häpen.
Fråga honom.
-Det är nog inget. -Jag vill inte verka...
Det är säkert inget. Det är bara märkligt.
Tja, låt fantasierna ta överhanden.
Det är första steget.
Föreställ dig det värsta, anta att det är sant och så vidare.
Får jag kakor med mjölk till efterrätt?
Åt du all din mat?
Ja.
Det är fem av dem och fem av oss.
Den där är jag.
Så här.
Man tar lite grann
och droppar lite på deras nosar.
Deras ögon är inte öppna än så man måste göra så.
Ser ni?
Och när de öppnar munnen...
Häftigt.
Vill du försöka?
Vadå?
-Va? -Vad vill du?
-Jag... -Varför bankar du på väggen?
-Det gör jag inte. -Jo.
Och ropar på mig.
Vad vill du?
Där är de igen.
Bankar du på väggen för att berätta om hundarna?
Vad var det?
Vad är det?
Shirley...
Vad är det?
Hjälp!
Hallå!
Varför skriker ni?
-Hörde du? -Vad var det?
Vadå?
Det bankade högt överallt på väggarna!
Jag hörde inget. Jag...
Det var jättehögt! Hur kunde du inte höra?
Jag tror er.
Jag förstår.
Hör på. Det finns inget att...
Rör...
Varmvattenrören, de är gamla.
De kan smälla och hoppa i väggarna.
Det var säkert det.
Hörni.
Det är över nu, okej?
Det är ö...
Bara rören.
Jösses.
Steve.
Det är...
Det gäller Nell.
Det är mitt i natten.
Hon är död.
Lägg av.
Hon är död, Shirl.
Jag mår inte så...
...bra.
Vad fan menar du?
Hon tog livet av sig.
Det är så märkligt. Jag kom hem ikväll...
...och var i mitt vardagsrum...
...och hon var...
Du har fel.
Nån...
Det är ett misstag.
Hon bara...
Vem har sagt det?
-Pappa ringde mig. -Han har fel.
Han var den sista hon pratade med innan hon gjorde det.
-Han var den sista hon ringde. -Skitsnack.
Vad sa han?
Att hon tog livet av sig.
Och jag...
Han sa det inte direkt. Jag...
Jag kunde inte höra ordentligt, för jag...
Jag såg...
Nej, han skulle inte veta om det.
Hon skulle inte...
Hon skulle inte ringa honom.
Han kan inte...
...göra så igen.
Han kan inte låta bli att berätta vad som hänt för oss.
Jag är ledsen, Shirl...
...men hon är borta.
Jag sa till dig...
Jag sa till dig att hon var i knipa.
Jag bad dig att hitta henne. Jag sa till dig!
Jag måste sluta.
Vad är det? Vad har hänt?
God morgon.
Vakna.
Hallå.
Jag hittade den här.
Jag dekorerade den lite åt henne.
Varför?
För att hon var en speciell katt.
Hon förtjänar en speciell viloplats.
Är hon inuti?
Japp.
Får jag se?
Vill du säga nåt om henne?
-Borde jag det? -Om du vill.
Folk brukar göra så.
Det kallas minnestal.
Vad ska jag säga?
Det avgör du själv.
Vissa säger adjö.
Man kan berätta en historia.
Vadå för historia?
Vad du än vill.
När du tar ett av dina foton,
fångar du nåt för evigt.
Historier gör också det.
Så när saker...
När vi dör...
...blir vi historier.
Varje gång nån berättar en sån historia,
är det som att vi finns här...
...för dem.
Vi är alla...
...historier i slutändan.
Vill du försöka?
Den här kattungen växte upp i ett skjul och i mitt rum.
Jag vet inte vad hon hette,
för hennes syskon såg så lika ut,
men jag tror att hon är den jag kallade Jasper.
Hon var en fin kattunge och...
...hon gjorde aldrig nån illa i hela sitt liv,
och det kan inte många säga.
Perfekt, raring.
Adjö, lilla kattunge.
Ha en god färd till himlen.
Hoppas det finns mjölk där och...
Hon lever.
Va?
Hon...
Hon lever!
-Raring, jag vet att det är svårt... -Nej, hon gör det.
Hon gör det. Titta.
-Det är svårt... -Läpparna rör sig.
-Det är okej. -Vänta lite.
Vakna, lilla kattunge. Det är okej, jag är här.
Så ja...
Du måste åka upp och hämta kroppen
och ta henne hit.
Förpacka henne väl. Det är en lång åktur.
Visst.
Du. Jag är jätteledsen.
-Jag vet inte vad jag ska säga... -Det...
Det är okej, Andi.
Ring mig när du är på väg.
-Det är nog ingen bra idé. -Det är det rätta.
Varför inte skicka henne till Carlisle?
-Jag håller med. -Låt nån annan göra det.
-Fokusera på dig... -Hon är min syster.
Jag tar hand om hennes begravning. Så är det.
Kommer alla att hinna?
Vad menar du?
Jag menar Steven, Luke, pappa.
Nell blev så där skruvad tack vare pappa
och Luke är nog hög som ett hus.
-Han är väl på rehab? -Tydligen fram till imorse.
De sa att han har dragit. Ingen vet var han är.
-Vet han ens att hon är död? -Ingen aning.
Det är hans eget ansvar.
Han förtjänar att vara här.
Han hinner inte ta sig hit!
Han missade bröllopet. Han får inte missa begravningen.
Han hinner, men jag lämnar henne inte i en frys
tills Luke tar sig samman.
Då blir hon kvar där.
Jag måste till jobbet.
Shirl...
Raring, vi har pratat om det här.
Max, jag vet att du fixar det.
Du kan.
God morgon.
Det är sanningens ögonblick.
Det är okej.
Jag vill inte.
Annars ångrar du dig senare.
Jag lovar.
Det här är nåt bra,
och du är en duktig kille.
Du klarar det.
Jag följer med dig.
Shirley...
Det ordnar sig.
Jag vill inte se henne.
Det är viktigt.
Till och med Nellie är där.
-Jag vill inte. -Shirley...
Nej.
Är allt bra?
Hon är nog bara lite rädd.
Det är ingen fara.
Följ med mig.
Absolut inte.
Shirl, hon är fantastisk.
-Du behöver inte oroa dig. -Ni känner henne inte.
Man måste inte känna den som sköter smink.
Och restaurering.
Rättsläkaren sa att det var självmord.
Jag måste göra en restaurering.
-Shirl... -Hon var där i timtal.
Blodet ansamlades, insekter i såren...
Hon var bara kyld i några timmar,
och under transporten...
Den tid det tar att förklara för er vad som ska göras
kan jag lika gärna göra det själv.
Det här är vansinne.
Ursäkta oss, tack.
Jag är skyldig henne detta.
Det är för mycket.
Alla timmar, insekterna...
Jag gör det, Kevin.
Jag fixar till henne.
Jag måste åka.
Jag är ledsen, men...
Jag kan bara inte, Shirl.
Vi tar ner henne.
-Får jag mata kattungarna? -Javisst.
Gör som jag visade.
Sover de fortfarande?
Nej...
Nej!
Nej.
Shirley?
Men så är det, Steve.
Jag struntar i hur du tar dig hit.
-Ta dig hit. -Du tar dig an för mycket.
-Du borde bara kunna sörja. -Prata inte så med mig.
Jag vet inte ens var Luke är. Vi har letat.
-Du och pappa? -Det stämmer.
Vi har letat, men de vet inte vart han tog vägen.
Han klättrade tydligen ut genom ett fönster.
Vet du vad jag gör just nu?
Jag har händerna i vår systers bröstkorg
och lyfter ut en påse med organ.
Så är det när en kropp obduceras
och jag måste ta ut det.
Du ska ta två vuxna män till en jäkla flygplats.
Ordna det!
Hon gör det själv.
Nej, lägg av.
Hon gör det själv.
Sånt här händer.
Kattungar ska inte vara utan sina mammor.
Oavsett hur mycket man älskar dem,
är man inte deras mamma.
Och de...
De har det bättre nu.
De är där de ska vara.
Och den lilla, då?
Den med ögonen?
Hon fick ett nytt hem.
Varför lät ni inte mig ta hand om den?
-Eller ens säga adjö? -Shirl...
Vi vet inte vad som var fel med kattungarna,
men de var svårt sjuka.
Vi kunde inte låta dig ta hand om ett så sjukt djur.
Men ni gav den till nån annan.
-Vi... -Jag tror inte på er.
Shirl...
Berätta!
Varför gav ni bort den enda som var kvar?
Var bara tyst...
Det är orättvist!
Lägg av! Sluta!
Det var länge sen det flimrade färger framför dina ögon..
Det är det konstiga.
Det var inga färger.
Det var kolsvart.
Som...
...fyrverkerier, fast...
...svarta.
Och det drabbade mig som....
Det har aldrig gått så fort förut.
Första migränen på ett år?
Och det sker i värsta tänkbara ögonblick.
Mår du bättre?
Medicinen börjar verka.
Jag önskar att jag deltagit i samtalet.
Skulle du ha sagt nåt annorlunda?
Troligen inte.
Jag fixar det.
Skulle du ha sagt att du gick ut i skogen...
...för att göra slut på kattungens lidande?
Nej, självklart inte.
Men för ett barn är det tufft, och vi...
Hon får en skev syn på döden efter det här, oavsett.
Det hade inte hänt om du inte hade...
Fortsätt.
Nej, det var orättvist.
Fortsätt ändå.
Varför lät du henne behålla kattungarna?
Jag visste inte att alla skulle dö.
Du lät henne ha en låda med sjuka kattungar
i sitt sovrum!
Nu är hon traumatiserad!
Hennes första möte med döden, och nu är hon...
Jag hade en chans att ta hand om det,
men så ljuger jag henne i ansiktet och får migrän.
Det här var inte det bästa vi gjort, det är sant.
Jäklar.
Förlåt.
Ni får inte vara här. Det vet ni.
-Jag vet, vi bara... -Det är okej.
Det är bara moster Nell.
Jag vet.
Jag vet att ni är nyfikna.
Och ledsna.
Jag är också ledsen.
Obeskrivligt ledsen.
Vad vill ni veta?
Jag kommer inte att ljuga.
Det är normalt att ha frågor.
Vad gör du med henne?
Jag har precis balsamerat henne.
Det får henne att se ut så som vi minns henne.
Varför dog hon?
Jag vet inte.
Jag är ledsen att hon gjorde det.
Hon älskade er så mycket.
-Var är hon nu? -Jag vet inte, Allie.
Ingen vet.
Jag kan berätta vad jag tror, kanske imorgon.
Men jag är mest bara ledsen.
Jag vet att ni är nyfikna,
men det här ska inte folk se.
Jag kan berätta om allt jag gör,
men nån annan gång.
Men nu...
Ni kan väl gå och välja ut ert favoritfoto av moster Nell
från ett av albumen.
Jag kan hänga upp det på begravningen.
Okej?
Okej.
Jag är så ivrig.
Du kommer att bli jättevacker.
Du är redan vacker.
Du vet vad jag menar.
Du är jättefin.
Kom igen, vi är inte klara.
Jag vet, men du är det.
Jag är så glad för din skull.
Kom in!
Hej.
Wow. Du är vacker.
Tack.
-Hur mår Arthur? -Åh, han?
Bara bra. Jag låste fast honom där nere.
-Han kommer inte undan. -Steve!
Han är jättelycklig.
Och med all rätta.
Jag ville bara önska lycka till.
Jag håller igång motorn, ifall du vill rymma.
Okej?
Vi har tur som har en berömd författare på bröllopet.
Du lovade.
Jag vet.
Inte ett ord till, jag lovar.
Vad är det?
Inget. Jag kommer snart tillbaka och gör färdigt.
Hej!
Jag visste inte om det här var...
-Vad fan, Luke? -Va?
-Vänta! -Va? Jag mår bra.
Jag mår bra.
Jag bara...
Jag ville bara berätta att jag är glad...
Titta på mig.
-Va? -Titta på mig.
Du är hög.
Nej.
Nej, det är jag inte.
-Fick du ledigt idag? -Ja.
-De stöttar mig. -Luke, jag betalade för rehab!
Gissa vem de ringde när du rymde förra veckan?
Förra veckan!
Hon förväntar sig att jag är här.
Nej, det gör hon inte. Ingen gör det.
-Det handlar om Nell idag. -Ja.
Fattar du det? Det är hennes dag.
Du ska inte förstöra hennes dag, Luke.
-Shirl... -Det ska du inte.
Jag tänker klart.
Jag ville bara så gärna vara här.
Det skulle du ha tänkt på innan du stack nålen i armen.
Vad kostar taxin? 20? 30?
Här får du 100.
Knarka för resten. Det kvittar.
Det här är det sista jag ger dig.
Inga fler lån, inga behandlingar, inget.
Butiken är stängd. Det räcker nu.
Ursäkta. Brudtärnesysslor.
-Är allt som det ska? -Allt är perfekt.
Du ska få ett perfekt bröllop.
Nästan perfekt.
Jag är ledsen.
Du...
Du fixade till henne.
Det är mitt jobb.
Du fixade till henne.
Undertexter: Daniel Rehnfeldt