Jeg har en venn. Litt sta. Men han har kreft.
- Han er optimist. Saken er at... - Jeg trodde kreft var saken.
Han fikk en ny lege som gjør det vanskelig å beholde optimismen.
- Høres kjent ut. - Gjør det?
Hun gav ham en umulig tidsplan og insisterer på å gi ham en sonde.
Han håpet på en annens mening.
- Er han MD ved et offentlig sykehus? - Navnet holdes utenfor.
- Max... - Nei!
Det er å svike ham.
Men han lurte på om du kunne snakke med dr. Stauton?
- Nei. - Jeg skal her.
Derfor går jeg her.
Men hun er helt på jordet, ok? Alt sammenlignes med basket.
- Skyt fra midtbanen. - Ikke du og.
- Du har ikke flere pauser. - Nok basket!
Jeg trenger en annens mening.
- Vil du ha min? - Ja.
Du må lytte til din egen lege.
Jeg ser hva du gjorde.
- Hvis det kan hjelpe... - Neppe.
Sonden er en innbytter for slitne toppspillere.
Jeg ser det som et rør som stikker ut fra magen min.
Du er ofte kvalm.
Stråling brente halsen din. Du spiser mindre.
Du har mistet 2 kg på en uke. Det påvirker behandlingen.
Det kan også redusere muskelfunksjonen, immunforsvar,
og føre til opphopning av gift i kroppen din.
Max. Dette reduseres med en sonde.
Jeg vil byttes inn.
- Husbesøk er en formalitet. - Jeg har sett frem til det.
- Hva er i posen? - Jemmas favoritter.
Fra en trinidansk restaurant nær sykehuset.
En gang spiste Jemma fire av disse.
- Jeg hjalp litt. - Nok til å dele?
Ingen deling. Når hun ser dem, pass fingrene dine.
- Hei Jemma. - Hei!
Hvordan har du det?
Jeg har det bra.
Snart blir det bedre.
Jeg tok doble og kurma fra Leelees Roti Shop.
Nei takk.
De står her hvis du vil ha dem senere. Greit?
- Er alt i orden? - Hun pugger til en prøve.
- Ellers er alt bra. - Går skolen fint?
Hun tar igjen det tapte.
- Og vennene? - Jeg kjenner dem, fine barn.
Kreative, annerledes.
- De har god kontakt. - Det virker som hun klarer seg bra.
Dr. Christiansen går nå til de lave tonene.
Løft hånden hvis du hører en lyd.
Hvis ikke, er det ok.
Hensikten er å forstå hva som er galt med protesen.
Margot? Trenger du en pause? Er alt i orden?
Liker ikke tester.
Vi tester implantatet, ikke deg. Jeg gir deg beste karakter.
Vi venter like utenfor.
Ok, la oss starte.
Det har gått ni måneder, men vi har fortsatt problemer.
Det er umulig å forutsi rehabiliteringstiden
etter et cochleaimplantat.
VI forventet ikke telefonsamtaler, men...
hun kan ikke engang ta t-banen.
- Hun er forvirret, trist. - Jeg vet hvordan det føles,
men med en diagnose, kan vi fikse problemet.
- Alt ok? - Implantatet fungerer.
- Elektrode-respons? - Alle er normale.
Hvis det ikke er enheten, hva er galt?
- Dr. Reynolds. - Max.
- Dr. Reynolds... - Skal dere ta meg med i en varebil?
Budsjettet er tre uker forsinket.
- Du skjønner... - Må ha det i dag,
- om kardiovaskulær skal få penger. - Penger til utstyr, og operasjoner.
Heldigvis for deg, vil Dora hjelpe.
Altså torturere deg, til det er ferdig, hver linje, perfekt.
Hun er tøff.
Du er fanget her til det er ferdig, eller du er død.
Det som skjer først.
Vent, nå med en gang?
Er det ingen andre som kan gjøre dette?
Det er din avdeling. Du får alt du vil ha.
Du må bare be om det i et formatert regneark.
Dora former det her.
- Ikke morsomt? Smil, eller betal... - Max, jeg er lege!
- Ikke uten et budsjett! - Kommer du?
- Kan jeg gå på toalettet først? - Jeg tror du vet svaret.
Løype, unna alle sammen!
Jeg snudde meg i to sekunder
- Burde vært deg. - Takk.
- Fortell? - Politikvinne overkjørt...
- Beruset sjåfør. - Her.
Brudd i lårbenet. Hun hoppet av panseret,
skrubbsår og blåmerker.
- Blir hun bra? - Varsle familien.
- Det er meg. - Få henne til 29, hent Max.
Hold ut.
Jeg forstår, sjef.
Jeg lover, McNeil vil få den beste pleien.
Alt er under kontroll. Takk.
- Politisjefen? - Ja.
- Opplevd den blå bølgen? - I Chinatown.
Det er et nei. Når politi skades kommer familien,
men denne er nesten hele NYPD.
- Som annonsert. - Skjønner.
Jeg er Max Goodwin, MD.
Jeg verdsetter støtte, men dette er akutten.
Vi må holde dette området rolig.
Kan dere gå utenfor. Vil vi sette pris på det.
Hargrow, 68. Sårskader i venstre arm.
Kjemiske brannsår.
Jeg så ikke ... Hvor er jeg?
- Hodeskade? - Vitner så ham skjene.
Det er ham! Det er han som kjørte!
- Ring vaktene! - Sikkerhet er dekket.
- Du skal inn lenge! - Lett...
Du vil bli låst inn for resten av livet ditt!
Lett. Få ham tilbake! Gå vekk. Nå!
- Få han vekk! - Ta ham tilbake.
De har vært partnere i åtte år. De er som søsken. Han er opprørt.
Han ville ikke slått.
- Er du sikker på det? - Hva kan jeg si? Vi passer på egne.
- Ta vare på han, og dere kan bli. - Jeg beklager forstyrrelsen.
Vi må fokusere på Maries helse.
- Han ordner det. - Takk.
- Holder deg oppdatert. - Takk.
Hvordan går det?
Stabilt. Mye skader. Jeg venter på en konsultasjon.
- Og sjåføren? - Venter på testsvarene.
Vi må legge avstand mellom dem.
- Han er stabil, kan flyttes. - Gjør det.
- Hvor? - Det er en seng på MO.
- Han er ute. - Det blir en hard oppvåkning.
Sjefen jeg ser etter. En autograf?
- Ja. - Takk.
- Det var enkelt, så takk. - Nytt besøk? Du hadde bare ett.
- Du hadde kreft? - Bare inni.
Ok, ja vel. Jemma isolerer seg.
Hun sa tre ord, gikk og ble borte.
Kan jeg gi en ukvalifisert diagnose?
- Så klart. - Hun er en tenåring.
Vel, ja...
- Konsultasjon? - Takk Gud. Hvordan kan jeg hjelpe?
- Hvem i ditt team er ledig? - Meg.
Lab forsyninger og forbruksvarer, 123 485,50 kr.
Max... Vær så snill.
- Hvem har du til meg? - Ikke rettferdig.
Ville aldri blitt sjef, med så mye papir.
Jeg tvang deg. Beklager det.
- Trekk Hastings av VATS-metoden. - Takk.
Godt forsøk. Neste...
- Er alt ok? - Beklager.
Vi er vanligvis ikke slik.
Nei, det er greit.
Jeg vet ikke hva hendte. Vi krangler aldri.
Vi møttes på meditasjon!
At Margot kunne høre skulle bringe oss sammen,
men det er blitt motsatt.
Tori, jeg kjenner noen som kan hjelpe.
Greit.
Margot.
Kan problemene ikke være relatert implantatet.
Dette er min kollega.
La oss snakke.
Max...
Min venn med kreften får en sonde i dag.
Donuten er siste måltid. Hvis han kan svelge.
Hargrow var ikke full.
- Sjåføren? - Blodet.
- Ingen stoffer i systemet. - Men kjøringen?
Han fikk slag. Bak rattet. Det er ikke alt...
Jeg kan ikke finne Angelo. Ingen kan.
- Du tror ikke han gikk etter...? - Jo.
Angelo...
Gå vekk fra sengen nå.
- La oss snakke om dette. - Noen må betale.
Det var ikke hans feil.
Stopp. Han var full. Jeg så ham svinge...
Han fikk et slag mens han kjørte.
Han er veldig syk.
Han er veteran. Ha litt medfølelse.
Angelo. Vær så snill.
Gå tilbake til venterommet. Partner trenger deg.
Få ham ned.
- Vent... - Marie. Hjertestans.
- O2 ned 86. Åndedrett opp 30! - Redusert pust!
- Pulsen er nede i 48! - Hold ut!
- O2 synker. - Tempoet stiger.
- Jeg tar lungekabelen. - Intuberer.
Nakkesvikt. Begge sider. Vanskelig å se, men det er der.
Pleuritt!
Bra. Hull i spiserøret. Vi må operere,
åpne opp og lukke hullet før dette skjer igjen.
Blir hun ok?
- Hr... - Jeg må se hun.
Si unnskyld.
- Du må være rolig. - Men...
Hun får best mulig omsorg.
Nå må vi fokusere på deg.
Slaget du fikk var forårsaket av en ondartet svulst i blæren.
Jeg vet det er dårlig nytt. Vi må fjerne svulsten og behandle.
Alt jeg vil vite er om den kvinnen overlever.
- Tilstanden din er alvorlig. - Jeg vet det.
Siden når?
Hvorfor har du ikke fått behandling?
Jeg vil ikke ha behandling. Jeg vil bare be om unnskyldning.
Jeg forstår.
Men nå er ikke det en god ide, for noen av dere.
Da er det ikke noe å snakke om.
Dr. Kapoor mener det er bra å snakke om rehabiliteringen.
Det er jobben min her, for å skape et miljø eller rom
for å utforske følelser.
Hos dere begge. Tolken er her snart.
Jeg beklager forsinkelsen. Bare ett øyeblikk nå.
Vi får bare... hoppe i det.
Sint?
Kan vi bremse? Bare et snev?
Jeg skjønner deler... Det går litt fort.
Du er ikke en byrde!
Pause! Trekk pusten.
Jeg må ta dere igjen. Men jeg antar...
Margot sa at hun føler seg som en byrde. Er det riktig?
Føler du det slik?
Nei. Jeg har aldri tenkt på henne slik.
Hvorfor forteller du ikke hvordan du føler?
Margot har alltid hatt en sjel
som måtte oppleve verden på egne vilkår.
Margot hoppet strikk av Manhattan bro da vi var på høyskolen.
Tuller du?
Hun er fryktløs.
Fortell da.
Jeg føler meg fjernet fra den personen.
Jeg presset på for implantatet, og du støttet meg.
Med pengene, operasjonene, fordi jeg ville ha dem.
Nå er jeg redd for at jeg har
risikert det viktigste forholdet i livet mitt.
Hvorfor vil du ha dem?
Hørsel.
Det er det implantatene gjør.
Hvorfor vil du ha dem?
Jeg vil ha...
Setter pris på det. Stapp den nedi. Takk, kamerat.
Godt å se deg.
Takk skal du ha.
Hvor er Eddie?
- Til Marias begravelse? - Kuli. Er til hun blir frisk.
Hun bestiller mat en stund etter dette.
Takk.
- Hvordan går det? - Hun er stabil.
Hun er ikke friskmeldt, men reagerer på behandling.
- Til Marie? - Politi ting.
For de som såres på jobb.
Flott. Jeg skal gi beskjed når hun er ute.
- Takk, dr. Goodwin. - Klart.
Jeg er tilbake?
Eller gravde du en tunell ut?
Etter en ettermiddag med Dora, har jeg sett lyset.
- Hva skjer? - Spiserør, åpen reparasjon.
Ser bra ut. La oss jobbe.
Dr. Reynolds med Dr. Hastings.
Vi skal utføre operasjonen din i dag.
- To leger? Må være ganske dårlig... - Gode målinger. Vi ser deg der inne.
For en morgen.
Politi skal liksom slås ut av skurken.
Jeg ble påkjørt da jeg skrev bot til mann på scooter.
- Jeg blir nok ertet for alltid. - I det minste var du ute.
Jeg tilbrakte morgenen med et regneark.
- Jeg hater papirer. - Ikke sant.
- Få meg på gata. Der jeg tilhører. - Der det skjer?
Partneren min, kaller meg "enveis". Alltid hodet først.
Jeg tenker ikke på det. Jeg blir ikke redd.
Sett meg fremst når noen trenger hjelp.
Så er jeg lykkelig...
Hvis det hjelper, det å hjelpe deg gjør meg lykkelig.
Sees der inne.
- FVA sendte papirene hans. - Takk.
Du må tulle med meg.
- Kapoor. - Bra time?
Veldig bra. Veldig optimistisk. Mye kom ut.
Mye som ulmer, men jeg tror de blir sterkere enn noensinne.
Fantastiske nyheter.
Jeg snakket med Dr. Christiansen, vi kan begynne MR.
Vel, egentlig... Margot rørte noe dypt. Kraftig.
- Hva? - Hun vil ha implantatet sitt fjernet.
Vijay, hun vil bli døv igjen.
Uansett hvor trang porten er, hvor lang straff.
Jeg er herre over min skjebne. Jeg er kapteinen over min sjel.
Påfyll mindre enn to sekunder.
Pasient indusert.
Tjue mikrogram fentanyl.
T-probe i V-fib. Venter.
Bakterielle linjer er OK.
Du prøvde å få behandling for to år siden?
Prøvde. Jeg dro for å se legen min på FVA.
De så meg med engang som vanlig...
Da de så diagnosen, var det ikke lege der.
Måtte et annet sted.
De ga deg en kupong og sendte deg videre.
Men du brukte den ikke.
Jeg ville, men kupongen dekker ikke alt.
Jeg er singel. Jeg hadde ikke råd til mellomlegg.
Jeg tjente med stolthet.
Du har ingenting å skammes for.
Jeg gjorde fire turer. Jegerkorpset.
Du fortjener bedre.
Jeg mente aldri å sette noen i fare.
Jeg setter opp en blæreoperasjon for Leon Hargrow.
- Trenger det. - FVA stengte avdelingen.
De ga ham kupong til et annet sykehus.
- Vi tar den. - Dekker bare 75 % av kostnaden.
- Vi dekker resten. - Tror de han bare ga 75 % i Vietnam?
Karsinom er relatert til eksponering av Agent Orange.
Det er et offentlig sykehus. Om de ikke behandler, vil vi.
Nei.
Betaling via en FVA-kupong er varslet.
- Stemmer. - Nei.
- Hvorfor? - Da må vi godta alle.
Er det ikke greit hvis veteraner blir tatt vare på?
Helsevesenet må da ta regningen for tusenvis
av de som ikke refunderes.
En veteran trenger operasjon.
Jeg ringer hvem som helst, han får den operasjonen.
Jeg forstår, men det handler om privatisering.
Hvis vi betaler,
setter det presedens for resten av landet.
Vi skader omsorgen for alle,
- eller vi står for dette... - Og lar Leon dø.
Jeg respekterer ønsket,
og vet at dette er en debatt i døvesamfunnet,
men å fjerne et implantat er en veldig risikabel operasjon.
Vil ikke ha smerte.
Jeg vil også det.
Og det finnes forskjellige typer implantater vi kan bruke før vi...
Ikke den slags smerte. Migrenene, svimmelheten,
de merkelige tonene.
Venner fortalte meg om dem.
Men de elsker sine, men det gjør ikke jeg.
Savner den jeg var.
Hvordan jeg så verden.
Jeg forventer ikke at du forstår, men musikk...
var noe jeg følte.
Og nå er det bare rare ord med rare teksturer.
Tankene mine var mine egne,
og nå er de rotet til med forstyrrelser.
Jeg trodde jeg manglet noe. Men jeg savner det jeg hadde.
Jeg elsket å høre Tori...
Jeg hørte deg bedre...
da jeg ikke kunne høre.
Hei, vennen. Jeg rotet det til.
Skikkelig.
Jeg glemte å ta med Solo. Jeg er en dust.
Den er til deg.
- Takk. - Værsågod.
Jeg tenkte på før, da jeg kom med Sophia.
Du kan fortelle alt.
Det er problemet.
Hvorfor?
Fordi jeg gjorde det.
Du vet alt om meg. Hver detalj fra alle hjemmene.
Alle de dårlige greiene.
Og nå...
når jeg ser deg føler jeg...
at jeg er den samme. Som jeg fortsatt er ødelagt.
Jeg vil ikke være det lenger.
Jemma, jeg er så stolt av deg.
Så stolt. Du har kommet så langt. Se på deg.
Du trenger meg ikke lenger. Det er bra.
Det er veldig bra.
På tide for meg å dra. Og det er greit.
Bare prøv å huske en ting for meg:
Du var aldri ødelagt.
Blodtrykk 100/72.
Klemme.
Suging.
Svamp.
- Blodtrykket faller. - Svamp.
- Hvor kommer blodet fra? - Jeg kan ikke se noe.
Har det! Sprekk i veggen. Høyre ventrikkel. Sy!
Blodet renner bare ut?
- Operasjonen gikk bra. - Fortsett å sy.
- Men hvorfor er veggen sprukket? - Vi har et minutt å sy den på.
- Vi mistet pulsen. - Hun blør ut.
- Fortsett å sy! - Stingene detter ut!
Hjertemuskelen er for svak.
- Fikk du det? - Hun er synoptisk.
Hjerte er i stykker.
Det er ikke mer blod å pumpe.
Helt borte.
Vil du erklære det?
Død: Klokken 16:16.
16:16.
- Fred være med dere. - Takk.
- Hun burde ikke dø. - Jeg vet.
Nei, det gjør du ikke.
Marie burde aldri vært der ute.
Men jeg hadde en migrene i dag. En dum migrene.
Så hun stepper inn, jeg blir i bilen.
Å være politi var Maries liv. Hun hadde ikke mann eller barn.
Vi var familien, og det var alt. Å leve for jobben.
Hun ville være en helt.
Og hun blir drept i en trafikkork?
Hun var en helt fra hun satte på skiltet.
Tiden er inne.
Vi kommer ikke til å slutte å kjempe. Jeg lover.
Leon, dette er Angelo Resetti. Maries partner.
Gutta og jeg har snakket. Marie hadde ingen familie.
Og vi tenkte...
hun ville at pengene fra fondet...
skulle gå til deg.
Få deg i orden. Det er en start.
- Jeg kan ikke. - Marie er ikke her lenger...
men du er. Vi vil betale for operasjonen.
Hvorfor vil dere det?
Vi tar vare på våre.
Det tar litt tid den virker. Så tar jeg inn endoskopien.
Ok. Takk skal du ha.
Det er som om ingenting blir bedre.
Jeg er bare denne... ødelagte tingen som ingen vil ha.
Som ingen bryr seg om. Hvorfor er jeg her?
Du vet du ikke er legen min lenger, ikke sant?
Ja. Men jeg er fortsatt vennen din.