Mamma! Mamma?
Mamma? Mamma?
Mamma?
Så, så, det går bra, vennen. Kan jeg hjelpe deg?
Jeg finner ikke mamma. Jeg vet ikke hvor det ble av henne.
- Vi finner henne. Hva heter du? - Luna.
Det er et pent navn. Vet du hvor faren din er?
Jeg har ikke en far. Han døde.
Jeg har to evighetsbasseng, en jacuzzi -
- og det er her Millennium Falconen lander.
- Hva? - Det er bra, Jeffrey.
Du har utført oppgaven bokstavelig, ikke tanken bak.
Vi skulle se for oss framtida. Det er min.
Framtida di inneholder flere bikinier enn forventet.
- Er det meg nå? - Ja. Fortell om framtida.
- Det var fantastisk, Jeffrey. - Takk.
Ok, dette er Parthenon i Athen.
Jeg vil dra dit når jeg kan gresk for å snakke med de lokale.
Jeg hater at folk bare forventer at alle snakker engelsk.
Dette er Table Mountain i Cape Town.
En gang skal jeg gå helt opp til toppen.
- Hvorfor Cape Town? - Jeg vil se verden.
Dra til nye steder. Se på den utsikten.
Den er spektakulær. Det er den, Avi. Virkelig flott.
- Det er fint med materielle ting. - Ja!
Men målene blir sterkere når de påvirker hvem vi er. Skjønner dere?
- Iggy, du har besøk. - Det er vannscooteren min.
Fortsett med plakatene, jeg er straks tilbake.
Og færre bikinimodeller, Jeffrey. Takk.
- Hei. - Hei. Tiara Dobbs.
Avi Mantells saksbehandler. Hyggelig.
Ja, i like måte. Hvorfor er du her i dag?
Avis mor har fått jobb i Missouri, hjembyen hennes.
Hun kan ikke takke nei og flytter dit i neste uke.
- Jøss, og da tar hun med Avi? - Ja.
Jeg har sett på Avis sak. Han har gjort store framskritt her.
Han kan derfor skrives ut og møte en lokal psykolog ukentlig.
Du må bare skrive under så jeg kan starte prosessen.
Eller er du ikke enig?
Jeg har sett stor framgang i det siste.
- Det er gode nyheter. - Ja.
- Ja, Avi er nok klar til neste trinn. - Så flott.
Jeg ber Avi om å pakke tingene sine.
Hva er det som er morsomt?
- Vi får anmeldelser på Yelp. - Yelp?
Der folk skriver anmeldelser av steder de elsker eller hater.
- Som Facebook, bare på nettet? - Ja, nettopp.
Hør her, det ble nettopp lagt ut av NancyPants.
"Rommene er iskalde, lyset er altfor skarpt."
"Bare legen er eldre enn madrassen." Én stjerne.
Får jeg se?
Det er Nancy Nan. Hun deltar i en søvnstudie hos meg.
- Én stjerne, Vijay. Au. - Én stjerne. Hun skal bare sove.
Jeg tuller. Ikke tenk på det.
Etter å ha praktisert i 40 år og som ekspert, -
- må jeg da få mer enn én stjerne. Dette skal vi bli to om.
- Vijay. Mobilen min og brillene dine. - Ja.
Fin lue, Williamsburg. Når åpner kunstbutikken?
- Er du stolt av den? - Jeg er stolt av alle.
Dagens skjema er ikke så ille.
- Møte med bevilgningskomiteen. - Pass.
- Du kan ikke si det. - Jeg dropper møtet.
- Og så? - Det er en ny legemiddelpresentasjon.
- Pass. - Ja vel.
Styret vil at du skal delta på strategilunsjen i sentrum.
- Pass. Neste? - Max...
Politidirektøren ringte. Det gjelder nok betjent McNeil.
- Glem det. - Max...
Ingen av møtene på lista er viktige. De er tilfeldige.
- Jeg kaster ikke bort mer tid på det. - Men...
Hva vil du bruke dagen til?
Jeg vet ikke. Noe viktig. Noe som er verdt det. Liv og død.
- Hva handlet det om? - Han er sur.
Hei! Hei!
Hei, hei, hei!
- Hva har skjedd her? - Spør han.
- Jeg tar det. - Det kom som lyn fra klar himmel.
Kom, nå går vi.
Det var framtidsplakaten din. Hva skjer?
- Jeg skal ingen steder! - Avi...
Det går bra i dag.
Jeg har aldri ledet en dødsfallsgjennomgang.
Du er leder for LIS-legene. Det er en del av jobben.
Jeg har sett på saken din. Betjent McNeil blødde i hjel så fort.
- Jeg er lei for det, dr. Reynolds. - Jeg også.
Jeg vil ikke sette deg i en vanskelig situasjon.
Det handler ikke om skyld, men om å lære.
Vi ser om vi bidro til pasientens død så det ikke gjentar seg.
- Nettopp. Jeg finner ingen feil. - Sånn kan det være.
Vi gransker dødsfallene så vi gjør det bedre neste gang.
Dagens sak er en 40-årig kvinne som var traumepasient.
Hun kom med...
Fortsett.
Pasienten hadde et brukket lårbein og utvendige sår.
Tok betjent McNeil medisiner?
Hun tok minipiller.
- 25 minutter senere... - Hadde betjent McNeil hjertesykdom?
Nei, det hadde ikke pasienten.
Vi vet at du mener betjent McNeil, ikke gjør det anonymt.
Ja vel.
25 minutter etter at hun kom fikk hun pneumomediastinum.
Var det andre tegn som pekte mot at hun skulle dø?
- Ikke som jeg kjenner til. - Hvordan så hun ut før operasjonen?
- Jeg vet ikke. - Vet du ikke?
- Jeg var ikke der. - Nei vel.
Skal vi finne svar i dag, -
- må de som var til stede presentere saken.
Dr. Reynolds, var hun ikke din pasient?
- Ja, det var hun. - Da vet du mest om denne saken.
Nottingham gir et nøyaktig bilde.
Ja, men hvis vi vil komme til bunns i hvordan hun døde, -
- er ikke du da bedre kvalifisert til å lede diskusjonen?
Hvis det ikke er for mye bry.
- Fint. - La oss se røntgenbildene av brystet.
Ja vel. Dette er røntgenbildene av Marie McNeils bryst.
Legg merke til mediastinum. Den er ni cm lang.
Dr. Nottingham, kan du si når vi snakker om dilatasjon?
- Åtte cm i et bryst. - Bra. Det handler om dilatasjon.
Ser vi her, er det luftbobler.
Det er derfor mediastinum er utvidet.
Det er rifter i spiserøret, øsofagusperforasjon.
Legg også merke til normalt lungeparenkym og hjerte.
Neste.
Vent, gå tilbake til røntgenbildet.
- Sa du at hjertet ser normalt ut? - Ja.
Røntgenbilder er et dårlig redskap til å se på hjertet. Er du ikke enig?
- Hvilke andre metoder brukte du? - Et EKG og ekkokardiografi.
- Begge var normale. - Bra. Kan vi se dem?
Ja, dr. Nottingham tok dem ikke med fordi de var normale.
Det vet jeg ikke hvis jeg ikke ser dem selv.
- Jeg har dem ikke her. - Ikke det?
Poenget med møtet er å analysere dataene.
Ble det gjort feil, må vi sikre at de aldri gjentas.
Det er vanskelig å analysere dem hvis vi ikke har dem her.
La oss ta en pause -
- så dr. Reynolds kan finne alle data om hjertet.
- Hvorfor flytter dere meg? - Jeg aner ikke.
Vi får bedre resultat i studien.
Du får et varmere rom med bedre lys og ei mykere seng.
Ok...
Hvor skal dere med lampen?
Vi flytter pasienten til et bedre rom av en tilfeldig grunn.
- Hva? - Nei.
Grunnen er at vi vil gi miss Nan New Amsterdams beste behandling.
- Pasienten kommer først, ikke sant? - Ja.
Ja, endelig en som har skjønt det. Takk.
- Bare hyggelig. - Vi må strekke oss litt ekstra.
Pasientene er viktigst.
De er avhengige og legger livet sitt i våre hender.
- Kjæresten min hater at jeg snorker. - Vi kan bedre.
- Bedre enn bare å behandle henne. - Kan vi?
Vil miss Nan bo i presidentsuiten?
- Ja, det tror jeg hun vil. Takk. - Bra.
Kom, før han ombestemmer seg.
Skynd deg.
Må hun være her?
Vi jobber begge for deg. Hun er en del av teamet.
- Jeg har ikke et team. - Du har en hel hær.
Meg, miss Dobbs, mora di og All Stars.
Alle vil at du skal få det bra utenfor sykehuset.
Jeg er for rar til å bo ved vanlige folk.
Vent litt. Du vet at vi ikke bruker ord som rar.
Ute i verden, vanlig. Hva er det?
Det er grunnleggende regler, Avi. Kom igjen.
Jeg tror du bryter reglene med vilje. Det er min teori.
Jeg tror du er redd for framtida og endringene.
Hvis du skaper deg nå, kan du stoppe forandringene.
Snakk med oss.
Jeg brydde meg ikke da de kastet meg ut fra skolen.
Jeg brydde meg ikke om noe. Det spilte ingen rolle.
- Men så... - Ja?
- Så ble det bedre her. - Ja.
Plutselig falt ting på plass. Jeg hørte hjemme her.
Men nå vil mamma ødelegge livet mitt igjen.
Ingen ødelegger livet ditt, Avi.
Det kan ingen gjøre.
Du har jobbet hardt og har redskapene. Du klarer deg overalt.
- Til og med i Missouri. - Hvordan vet du det?
Bare hør på meg. Jeg er god til det jeg gjør.
Jeg kan love deg dette, du er klar.
- Han er ikke klar. - Hva? Var vi i samme rom?
Avi anklagde mora for å ødelegge livet hans igjen.
- Og? - Han hadde raseriutbrudd på skolen.
Det hadde ikke noe med mora å gjøre.
Dette skjedde da han hørte at han skulle flytte.
Alis mor begynner i en ny jobb på mandag.
- Jeg trenger mer tid med han. - Dr. Frome? Papirene er sendt.
Jeg vet det.
Men la meg snakke med han. Alene.
La meg se om jeg når inn til han. Det er alt.
Takk.
Dr. Kao, hvordan staver du etternavnet ditt ?
- K-A-O. - Dr. Agnes Kao.
- Thomas Jefferson har bodd her. - Er det sant?
Her har mannen som skrev grunnloven bodd.
- Nå bor @NancyPants fra Yelp her. - Jeg vet hvordan det ser ut.
- Da hadde vi ikke stått her nå. - Det var ikke min idé, men Max'.
Var det å smiske med Nancy Nan, som ikke er syk, Max' idé?
Ja, og hvis det fører til at statusen min på nettet øker, -
- er det bare et pluss.
Virket Max som seg selv?
Han virket uberegnelig, irritert, så glad og distré.
Var det en annen enn Max, hadde jeg blitt bekymret.
Bør jeg være bekymret?
Hun fant mineralvannet.
Unnskyld.
Det er alt jeg fant. Journaler, notater og bilder.
- Her er ultralydbildene. - Flott.
Jeg trodde ikke dr. Goodman ville se all dokumentasjon.
Det er ikke din feil. Gjennomgangen er ekstrem.
- Det får man si. - Men jeg gjorde det rette for McNeil.
Nå må vi bare bevise det.
- Kan vi snakke? - Jeg skriver dem inn.
- Jeg liker det ikke. - Det går bra.
- Det føles ikke bra. Du er utsatt. - Møtene er til intern bruk.
Vi vet at Max er presset.
Av borgermesteren, politidirektøren, styret og pasientrådet.
En politimann døde på ditt bord. Under din kniv.
De vil finne en syndebukk.
Jeg vil ikke si det, men det virker som Max vil at det skal være deg.
Dr. Reynolds? Er du klar nå?
Dette er kardiogrammet fra før operasjonen.
La oss fokusere på der riften kom. Derfra og dit.
0,3-0,4 centimeter. Tynnest ved høyre hjertevegg. Normalt.
Klaffene fungerte normalt. Normale pappilære muskler.
Og som jeg sa tidligere, et normalt ekko.
Hva med en annens vurdering? Dr. Jessup?
Ja, det ser normalt ut.
Hva med deg, Dr. Flores? Ser ikke den høyre veggen tynn ut?
Nei, den ser normal ut.
Er det noen her som er uenige? Dr. Nottingham?
Jeg ser det dr. Reynolds ser. En normal ultralyd.
Ultralyd er bare et grovt bilde av hjertet.
Heldigvis har vi hjertet nede hos patologen.
Jeg synes vi skal dra ned og se det med våre egne øyne.
- Mener du alvor? - Ja, det gjør jeg.
Når vi har undersøkt det, vet vi om det du sier var normalt.
Det er nå. Kom, alle sammen.
Du vet vel at du kan snakke med meg?
Det er bare deg og meg. Akkurat som før.
Det blir aldri som før. Ikke der jeg skal.
- La oss snakke om det. - Nei.
Jeg tror det er noe i livet ditt som gjør deg trist.
Noe du har kjempet for å fjerne.
Nå kommer det tilbake. Det er det eneste du kan tenke på.
Du vet at jeg kan hjelpe deg, men da må du slippe meg inn.
- Jeg hatet å bo der. - Hatet du Missouri?
Hvorfor kan ikke hun ta jobben, så kan jeg bli her?
Ikke tving meg til å dra.
- Har det noe med mora di gjøre? - Nei, hun vet det ikke.
- Vet ikke noe om hva? - Nei...
Avi, hva vet hun ikke noe om?
Du må si det så vi kan gjøre noe med det.
Jeg vil ikke gjøre noe! Jeg vil bli her, men ingen bryr seg.
- Det stemmer ikke. - Jo.
Brydde du deg, hadde du støttet meg nå.
I stedet for å sende meg til Missouri!
Jeg kan ikke dra tilbake.
Hei, har du et øyeblikk?
Til tross for denne røren, har jeg det travelt.
- En vanskelig sak? - Ja, veldig.
Ingenting er bedre for hjernen enn sukker og... titandioksid.
Før du får insulinsjokk, vil jeg be om din faglige vurdering.
- Om hva? - Om Max.
Jeg liker ikke å spekulere i min sjefs psykiske helse.
Hvis han ikke kan ta beslutninger, så må jeg vite det.
Alle kreftpasienter kjemper, men han er utilregnelig.
Ustabil og sint. Max er ikke sånn.
Jeg har en teori, men jeg tror ikke du liker den.
La meg høre.
- Det er deg. - Meg?
Det begynte da du sendte han til dr. Stauton.
Behandlingen er den samme.
- Men ikke forholdet deres til Max. - Dr. Stauton er flink, det vet Max.
Han respekterer henne, men han tror på deg.
Jeg trenger hjelp. Nå.
- Hei. - Ikke nå.
- Det må være viktig. - Jeg vet ikke min arme råd.
- Pasienten kan ikke hjelpes. - Spinocerebellar ataksi-pasienten?
- Det handler om @NancyPants. - Det er min egen feil.
Se på dette.
"Den hundreårige legen prøvde å bestikke meg."
"Vil du ha en god anmeldelse, ikke gi meg billige laken." Én stjerne.
- Hun er ulidelig. - Har hun ikke presidentsuiten?
- Ja, likevel klager hun. - Vi bruker egyptisk bomull der.
Ingenting er bra nok.
- Og så kaller hun seg @NancyPants? - Hva skal jeg gjøre?
Tenk om hun har følsom hud.
Det må være verdens mest følsomme. Eller så...
- Du milde. - Nettopp.
- Max, vi må snakke. - Det passer ikke.
- Hva skjer? - En idiots ærende.
Hvis vi ser på hjertet, ser vi at kamrene er intakte.
Det ser normalt ut. Men la oss se på skaden.
Selv etter den dramatiske riften ser vevet helt normalt ut.
- Er det tynt? - Nei.
- Ingen amyloidose eller fibrose? - Nei. Det er helt normalt.
Dr. Reynolds, hva med din mentale tilstand under operasjonen?
- Ikke noe utenom det vanlige. - Jeg vet at du var tankefull.
- Nei, alt var bra. - Du jobbet med budsjettet den dagen.
- Det er ikke relevant. - Det påvirker konsentrasjonen.
- Tror du jeg tenkte på budsjettet? - Hun døde på bordet ditt.
Nå er det nok!
Møtet er over. Alle kan jobbe videre. Nå!
Men ikke du, vi må snakke sammen.
- Du gikk for langt. - Ikke hvis jeg har rett.
Du har ikke rett, og det var å skjemme meg ut offentlig.
- Jeg stiller bare spørsmål. - Du undergraver troverdigheten min.
Foran personalet og kollegene mine.
- Handler det om deg? - Du trakk fram min mentale tilstand.
Poenget her var å slå fast en gang for alle -
- om vi kunne forhindret Marie McNeils død.
Vi har sett på alle notater, skanninger og bilder.
50 mennesker så deg skjære i hjertet. Det er ikke mer å undersøke.
- Da begynner vi forfra. - Du er utrolig.
Vi begynner forfra. Vi fortsetter å lete til...
Nei!
Hva sa du?
Tror du at jeg blir igjen her?
Jeg ble så glad da du gjorde meg til avdelingsleder.
Å få bygge opp en avdeling som vi kunne være stolte av.
Et miljø bygd på gjensidig respekt. Du ødela det på én ettermiddag.
Du viste hvor lite du stoler på meg. Foran alle andre.
Jeg kommer til å levere en oppsigelse.
Vil du fortelle hva det egentlig handler om?
Du er ikke legen min.
- Vi må undersøke deg. - Jeg prøver å sove.
- Men mobilen? - Jeg sovner sånn.
Blått lys hindrer melatoninproduksjonen.
Kan du vise meg beina dine?
Dr. Kapoor tror ikke ubehaget skyldes lakenene.
Ok, ja vel.
- Hvor lenge har du hatt utslettet? - Jeg har ikke sett det før.
Glasset, takk.
- Utslettet går ikke bort. - Hun må i behandling.
Vent. Hvorfor?
Du har fått hjernehinnebetennelse. Uten behandling kan du dø.
Jeg trenger et behandlingsrom. Nå.
Dr. Sharpe? Kan jeg hjelpe deg?
Jeg må snakke med deg. Om Max...
- Det var uventet. - Ja.
Kom inn.
Hei, Avi. Kom inn.
Mamma venter.
Jeg ville bare... si farvel.
Du har nummeret mitt. Du kan ringe når som helst.
Takk for at du prøvde å reparere meg.
Jeg vet at jeg skuffet deg.
- Beklager. - Du skuffet meg aldri.
- Du kunne ikke reparere meg... - Slutt. Hør her. Reparere?
Det finnes ikke. Ingen går herfra reparert.
Jobben min er å gi deg redskap til å komme gjennom dagen.
Det er alt.
Jeg skulle ønske jeg kunne bli her.
Du skal til Missouri, men det er bare begynnelsen.
Husk Table Mountain og Parthenon.
Du skal gå helt opp til toppen.
- Helt til toppen. - Ja.
- Bruk redskapene. - Bruk redskapene.
- Hver dag. - Hver dag.
Kom hit.
Det kommer til å gå bra.
- Avi? - Hei.
Det er på tide å dra.
- Ok... Ha det. - Ha det.
Når du kjenner et smell, -
- så vet du at du er inne.
- Sånn. - Normal puls.
- Nancy? - Vær så god.
- Går det bra? - Ja, det tror jeg.
Vi henter ut væske for å finne ut hvilken bakterie som gjør deg syk.
Jeg kom for å delta i en søvnstudie, og nå...
- Nancy? - Hun er bevisstløs.
- Pulsen er 124. - Blodtrykk 80 over 40.
Septisk sjokk. Kontakt laben nå!
Førstehjelp, stue én.
Hva skjedde der? Jeg gjorde alt for å redde henne.
- Skal han ødelegge karrieren min? - Det var ikke deg.
- Max var... Jeg vet ikke. - Han var gal, som en tyrann.
Du har det juridiske på din side.
Jeg har en venn som gjerne tar saken.
Ja?
Det passer ikke nå.
Vi må snakke sammen.
Skriv når dere er ferdige.
Jeg håper ikke du forsvarer han. Ikke etter dette.
Jeg kan ikke forsvare det, men...
Men? Hva da?
Max' kreft -
- responderer ikke på cellegift eller strålebehandling.
- Hvor ille er det? - Ille.
- Når fikk han vite det? - Stauton sa det i morges.
- Nok lys på hullet. - Går gjennom cerebral cortex.
Infeksjonen er i tredje ventrikkel. Du treffer den nok ikke.
Fortsett å se på CT-skanningen.
Fire cm til lateral-ventrikkelen. Du er for nært.
Jeg klarer det.
Skader du den, kan hun ikke gå igjen. Tenk på den anmeldelsen.
Fører inn kaudal i corticospinal trakt.
Du er fri.
Jeg er inne i ventrikkelen.
Injiserer antibiotika.
Puls og blodtrykk er stabilt.
For 43 år siden bestemte jeg meg for å bli lege.
Jeg ville vie livet mitt til andre.
Det handlet ikke om anmeldelser.
- Jeg har hørt det. - Ja, hva kan man gjøre?
Jeg skjønner hvorfor du presset på.
Jeg vil også ha svar.
Hvordan kan vi godta at hennes død, -
- eller andres var tilfeldig?
- Liv og død kan ikke være tilfeldig. - Nei.
Jeg trodde vi hadde oversett noe.
At det var noe vi kunne gjort annerledes.
Kanskje jeg kunne gjort mye annerledes?
Noen ganger gjør du alt riktig, -
- men får samme resultat som om du ikke har gjort noe.
Unnskyld, Floyd.
Jeg vet ikke hva mer jeg kan si.
Jeg vet ikke hvem det var i dag.
Jeg ser meg i speilet, men kjenner ikke igjen meg selv.
Det som skjer deg er ikke rettferdig.
Det er ikke en grunn eller et svar som gjør det bedre.
Nei. Jeg vil bare ikke at livet mitt...
At det at jeg dør...
...skal være tilfeldig.
Ok. Greit.
Slik jeg ser det, har du et valg.
Enten så lar du tilfeldighetene slå deg ut, -
- eller så tar du deg sammen og kjemper imot.
Til siste slutt.
- Hei. - Jeg vet hva du vil si.
Jeg liker lua di.
Jeg har lett etter alternative behandlinger.
Har du hørt om Norton-Simon-behandlingen?
- "DDC", Dose-Dense Chemo. - Dose-Dense?
Det er samme dose cisplatin som nå, men vi vil gi den oftere.
Ved å øke mengden og frekvensen -
- kan vi stoppe kreftcellenes vekst.
Hva er haken?
Hvis du hadde bivirkninger før, -
- er DDC som napalm for organene.
Brent jords taktikk for kroppen.
Tenk på det. Det er en stor beslutning.
- Les artikkelen. I morgen... - Kan vi begynne i kveld?
Jeg vil kjempe videre. Til siste slutt.
Hei. Er du fortsatt her?
Jeg hadde mye papirarbeid. Etter det jeg så i dag.
Dager som i dag gjør vondt.
Vi får ikke tida vi trenger med pasienten.
Vi gjør så godt vi kan og trøster oss med at det hjalp.
Dr. Frome, jeg hadde ikke papirarbeid om Avi Mantell.
Jeg startet en formell gransking av deg.
Jeg forstår ikke.
I dag så jeg en psykolog som aktivt og med vilje -
- skapte uformelle bånd til pasienten.
- Det stemmer ikke. - Du tok på Avi.
Du gikk over de følelsesmessige rammene.
Du gikk over grensen, dr. Frome.
Dette er min offisielle rapport. Du skulle høre det fra meg først.
Beklager, men pasientene kommer først.