Tu ar trebui să te ocupi, Perkins.
- Eu mă ocup. - Oamenii ăştia vor răspunsuri.
Care e planul tău? Chestia asta ne-ar putea ucide pe toţi.
Trebuia să fi plecat acum două zile. Nimeni n-a vrut să mă asculte.
Atunci nimeni nu ştia ce este. Nici acum nu ştim.
- Cineva trebuie să meargă după ajutor. - Dar ceilalţi? Noi ce facem?
Doar aşteptăm aici până vin ajutoarele?
Unul din noi trebuie să se strecoare afară!
Acea persoană s-ar putea să nu ajungă la drum înainte de lăsarea nopţii!
Şi apoi? Eu zic să fugim, poate reuşim.
- Ne separăm. Ne încercăm norocul. - E sinucidere, Dyer.
Bine.
Tu stai aici, să ne spui cum s-a terminat.
Mergi în direcţia greşită!
- Cred că e rupt. - Haide, trebuie să te ridici!
Nu cred că o să reuşesc.
Trebuie să continuăm să ne mişcăm!
Nu o să reuşim!
- Uită-te cu atenţie, Scully. - La ce mă uit?
30 de muncitori forestieri cu contract de defrişare în statul Washington.
Duri, bărbaţi adevăraţi în puterea vârstei.
Dar ce anume caut?
Orice e ciudat, inexplicabil, nelalocul lui... prieten?
Nu ştiu. Mă predau, Mulder.
Te predai? Asta a făcut Serviciul Federal a Pădurilor.
- Ce s-a întâmplat cu ei? - Au dispărut.
Sau aşa pare cel puţin.
Aceştia sunt Doug Spinney şi Steven Teague.
Sunt distrugători profesionişti, tipii care sabotează echipamentul de defrişare
şi le fac viaţa mizerabilă lucrătorilor forestieri.
Eco-terorişti sau militanţi pentru mediu.
Acum două săptămâni, lucrătorii au transmis un mesaj
anunţând că Spinney şi Teague au pornit în raid,
sabotând echipamentul, cauzând confuzie generală.
O săptămână mai târziu, comunicaţia radio a fost întreruptă.
- Se ştie de ce? - Nu.
Compania de cherestea a cerut Serviciului Federal al Pădurilor să investigheze.
Au fost trimişi doi oficiali. Nimeni n-a mai auzit de ei.
Sabotorii fac mai mult decât să producă confuzie.
Asta crede Serviciul Federal al Pădurilor.
Au cerut FBI să investigheze. A trebuit să trag nişte sfori să iau cazul.
ce este un eco-terorist, o echipă WPA
lucrând în acea zonă a dispărut fără urmă.
Nici unul din acei oameni n- a mai fost găsit vreodată.
Şi bănuieşti ce? Bigfoot?
Nu chiar. Sunt o mulţime de pulovere, cât să-I înece şi pe Bigfoot!
Haide, Scully, va fi o plimbare plăcută prin pădure.
Bună.
Fox Mulder şi Dana Scully. Suntem de la FBI.
Larry Moore, Serviciul Federal al Pădurilor. Vă puteţi pune echipamentul în spate.
Trebuie să fie destul de dur acolo unde mergem.
Da.
Aia din parbriz e o gaură de glonţ?
- Calibrul 22. - A tras cineva în tine?
Aşa se pare.
Nu prea ai ce vâna aici, în afară de Freddies.
Freddies?
Serviciul Federal al Pădurilor. Aşa ne numesc eco-teroriştii.
Aşa ceva crezi că a tras în tine?
Haide să explic chestia asta.
În principiu nu am nimic de împărţit cu eco-teroriştii.
Sunt la fel de îngrijorat pentru pădurea asta şi mediu ca oricare altul.
Cu metodele lor nu pot fi de acord.
Ar merge până acolo încât să omoare un om?
Sunt 30 de bărbaţi care nu ies la socoteală, toţi cu experienţă în supravieţuire.
Ceva li s-a întâmplat.
Îmi pare rău de întârziere. Vorbeam cu soţia lui Bob Perkins.
E unul din muncitorii dispăruţi. Bună, Larry.
Steve Humphreys, şeful securităţii pentru Schiff-Immergut Lumber.
Mulder, Scully.
Avem de mers patru ore. Destul timp să ne cunoaştem.
Nu ai impresia că am intrat în mijlocul unui război deja început?
De ce lucrează oamenii ăştia aşa departe în săIbăticie?
- Acolo sunt copacii. - Glumeşti, nu?
Nu, militanţii pentru mediu s- au asigurat că terenul e de neatins.
Ne forţează să luăm lemnul de unde putem.
Plantăm puieţi pentru fiecare copac tăiat.
Atunci de ce vă iau la ochi eco-teroriştii?
lubitorii ăştia de copaci sunt acelaşi gen de băieţi
care au plecat în Canada în timpul războiului din Vietnam. Sunt laşi.
La naiba!
Ţepuşă artizanală, a trecut dintr-o parte în alta. Nu se poate repara.
- Ai rezervă, nu? - Şi cauciucul drept e istorie.
Sabotorii le numesc încăIţări.
Drumurile sunt pline de ele.
Fără adresă. Imaginează-ţi pe cineva punând astea pe drumurile din Washington.
Aş vrea să văd ce simpatie ar câştiga atunci!
Şi cum vom ajunge la tabără?
Va trebui să mergem pe jos.
E cineva aici?
Cineva a uitat să-şi cureţe farfuria.
Se pare că şi ei au plecat în grabă.
Au uitat să împacheteze.
- Ai găsit ceva? - Mici atenţii.
Vehiculele au fost sabotate. Generatorul e stricat.
Cineva a întors locul ăsta cu susul în jos.
Şi nu au vrut ca faptul să fie difuzat.
Radiatoarele sunt pline de orez.
Zahăr sau nisip în toate rezervoarele. Au făcut treabă serioasă aici.
Soarele apune într-o oră şi jumătate.
Ar fi bine să ne uităm pe aici înainte de a se înnopta.
Să văd dacă pot face generatorul să meargă.
- Ai avut dreptate într-o privinţă. - Care anume?
Sigur n-a fost Bigfoot.
Uite la asta!
Ce este?
Pare să fie un roi.
- Poate un cocon de vreun fel. - Făcut de ce?
Nu ştiu. Nu am văzut vreodată ceva ca asta.
Am reuşit.
- Poţi să-I dai jos? - Da, aşa cred.
Eşti bine, Scully?
Oh, Doamne!
Pare... pare uscat, tare şi sec,
aproape pus la păstrare.
Ca şi cum ar fi fost îmbăIsămat.
Nu, mai mult ca şi cum fluidele ar fi fost scoase din corpul lui.
Aproape ca şi cum ar fi fost curăţat.
Cred că...
e un mascul.
Cu greu.
Aş spune că e un fel de cuib de păianjen
sau cocon de insectă.
Ce fel de insectă ar fi putut urca un om tocmai acolo sus în copac?
Un păianjen mic-micuţ.
Nu mişca!
Cine eşti?
Doug Spinney. Ar trebui să te împuşc pe loc.
Ai putea să te împuşti singur.
Eşti exact în poziţia în care să mă testezi.
- Ce s-a întâmplat cu oamenii mei? - Care oameni?
Oamenii care lucrau în tabăra asta.
Nu ştiu. Tot ce se va întâmpla cu noi când apune soarele.
- Ce faci? - Animalul ăsta e Doug Spinney.
El e responsabil pentru sabotaje.
- Probabil e şi ucigaş. - Nu sunt ucigaş.
- Mincinosule! - Să auzim ce are de spus.
Dacă stăm aici şi vorbim, nu va mai fi nimic de spus.
O să pornesc generatorul.
Întunericul este duşmanul nostru.
Despre ce vorbeşte?
Vrea cineva să mă ajute?
Acum dă ordine? Eu am reparat porcăria!
Hei, e în regulă.
De ce ai spus că întunericul era duşmanul nostru?
Atunci vin ei.
- Atunci vine cine? - Nu ştiu ce este.
Vin din cer.
Ei iau omul cu totul şi-I devorează de viu.
- Am văzut-o întâmplându-se. - S-a întâmplat cui?
Trebuie să mănânc. N- am mâncat de trei zile.
Ce rahat de poveste e asta, ha? Crezi asta?
- Am găsit ceva în pădure. - Ce?
Un om prins într-un fel de cocon de insectă.
- Ce s-a întâmplat aici? - Am făcut tabăra două văi mai departe.
- Patru din noi, acum trei. - Alţi şobolani în grămadă.
Camionul nostru rămăsese fără baterie,
aşa că am tras la sorţi cine se strecoară aici să fure una de la muncitori.
- De ce nu aţi plecat pur şi simplu? - E mai mult de o zi de drum.
N- am fi vrut să fim prinşi afară după lăsarea întunericului.
Nu după ce a păţit Teague.
Omul care spui că a fost mâncat de viu?
Da.
- Ce faceţi voi aici? - Camping.
Genul de camping pe care-I faceţi e delict federal.
- Stai o clipă. - Are dreptate.
Omul ăsta e infractor. Ar putea fi arestat.
Dar infracţiunea ta, prietene?
Infracţiunea contra naturii!
Lucrăm în limitele legii. Plătim pentru dreptul de a tăia copacii aceia.
Oh, da? Echipa ta taie copaci la care nimeni nu are dreptul.
Copaci marcaţi! Aşa că nu-mi spune mie despre căIcarea legii, domnule!
- Au tăiat copaci marcaţi? - Da, domnule. Marcaţi în portocaliu.
Copaci bătrâni? Ştii ceva despre asta, Steve?
Nu.
Mai degrabă îI crezi pe omul ăsta decât pe mine.
Nu vrei să ieşi noaptea. Crede-mă pe cuvânt.
E acolo afară.
Dacă ies, cineva mă atacă, mă mănâncă de viu şi mă înfăşoară în pânza lui?
Da.
E prea politicos ca să intre aici şi să mă prindă?
Pentru un motiv anume, îi e frică de lumină.
- Îi este frică de lumină! - Trebuie să fie vreun motiv.
E un ucigaş şi destul de isteţ să inventeze povestea asta.
Chiar să ţeasă coconul ăla ca să salveze câţiva copaci.
Şi voi dovedi că am dreptate.
Asta e ridicol!
Unde este, Spinney?
Credeam că o să vină
şi o să mă devoreze!
Hei, aici sunt!
leşi, ieşi, oriunde ai fi!
Nu fi ruşinos.
Haide!
E cum ţi-am spus eu. Nu-i nimic aici în afară de nişte copaci.
Copaci pe care omul ăsta îi preţuieşte mai mult decât vieţile umane.
O să-I duc la judecată cu acuzaţia de omor.
Ce crezi?
Cred că voi sugera să dormim cu lumina aprinsă.
Vezi bradul ăsta Douglas?
A fost aici din timpuri imemoriale şi oamenii tăi I-au tăiat.
- Cine marchează copacii ăştia? - Serviciul Federal al Pădurilor.
Ar trebui să tăiaţi doar copacii marcaţi cu X albastru.
Copacul ăsta trebuie să aibă sute de ani.
Obţineţi probabil o mulţime de cherestea dintr-un copac mare.
Mii de metri cubi. E mult mai uşor decât să tai copaci mici.
Sabotorii ca Spinney nu sunt departe de marcarea copacilor.
Dacă copacul ăsta are 500 de ani, atât am şi eu, Steve.
Uite la asta.
Ce ar reprezenta asta?
Nu ştiu. Nu am mai văzut un inel ca ăsta vreodată.
Inelele din centru sunt cele mai vechi?
Fiecare inel reprezintă un sezon de creştere.
Vezi astea? Sunt de acum 500-600 de ani.
Sunt o istorie a ploilor şi climei.
Dar asta, nu ştiu. Ar trebui să iau o mostră din miez.
Am terminat cu plimbarea prin natură?
Vreau să ştiu ce s- a întâmplat cu muncitorii.
- Determinăm asta, domnule. - Uitându-vă la un ciot de copac?
- Interoghează-I pe omul ăsta. - Nu cred că a făcut-o el.
- Vreau să fie arestat. - Nu pleacă nicăieri.
Nu cu armă la el. Ce se întâmplă dacă cei trei tovarăşi ai lui apar
şi-ţi fac ce le-au făcut
oficialilor de la Pădurea Federală?
Vreau doar să iau o mostră de miez.
Am familii care vor răspunsuri despre cei iubiţi şi tu la fel!
Răspunsuri care nu vor fi găsite în copacul acela!
Singura crimă e moartea acelui copac.
Mai vedem noi.
- Unde te duci? - Jos la camion.
O să claxonez să aduc oameni aici care vor acţiona.
- Steve! - Lasă-I să plece.
O să descopere singur.
E ciudat.
Inelul ăsta galben are ceva care trăieşte în el. Un fel de...
gâză mică.
Nu are sens.
De ce nu?
Păi, paraziţii atacă un copac în multe feluri,
dar întotdeauna atacă părţile vii.
Frunzele, rădăcinile, noile inele care cresc.
Chiar dacă sunt cari de vreun fel,
nu ar intra aşa adânc.
Par să se hrănească din lemnul inelului.
Le poţi identifica?
E un car de vreun fel. Nimic să mai fi văzut vreodată.
Pot să fie acolo de secole?
Nu văd cum. Inelele interioare sunt chiar lemn mort.
Sistemul vascular al copacului este limitat la câteva inele exterioare.
Au nevoie de apă să supravieţuiască.
Par să fi cuibărit în lemnul poros.
Poate când ai extras miezul ăsta, ai dat într-un cuib mai mare.
Pot construi un cocon?
Chiar după ce a fost doborât copacul ăla a murit Teague.
E cam la aceeaşi vreme când au dispărut muncitorii.
Crezi că insectele astea i-au omorât?
Poate au dormit sute de ani. Poate s-au trezit flămânde.
La naiba!
Hai, sabotorilor, ieşiţi afară!
Ştiu ce aveţi de gând!
Humphreys trebuia să se întoarcă deja.
Insectele astea nu se mai mişcă.
Ori sunt moarte ori adormite.
Nu le place lumina.
E ciudat. De obicei insectele sunt atrase de lumină.
Astea evident nu sunt insecte obişnuite.
Ca să spunem doar atât.
- Ce ştii despre insecte? - Doar ce am învăţat la biologie.
Că sunt fundaţia ecosistemului nostru,
că sunt foarte multe:
200 de milioane de fiecare persoană de pe Pământ.
- Şi că există de multă vreme, nu? - Cam de 600 de milioane de ani.
Chiar dinaintea dinozaurilor. De ce?
Şi copacul ăsta are, cât? 5, 6, 7000 de ani?
Da.
Şi inelele astea reprezintă schimbări climatice.
Deci în acest an sau anotimp din viaţa copacului,
un eveniment ciudat a produs un inel anormal.
- Ce anume, mai exact? - O erupţie vulcanică.
Lanţul muntos de la Washington la Oregon e încă activ.
- Ţii minte muntele St Helens? - Cum explică asta insectele?
După ce muntele St Helens a erupt, a fost eliberată o radiaţie
din interiorul Pământului.
Au început să crească lucruri ciudate.
Au descoperit o amoebă care poate suge creierul unui om.
O amoebă care suge creierul!
E adevărat. În Lacul Spirit, sunt cazuri de înotători infectaţi.
O amoebă unicelulară poate suferi mutaţii.
Dar o insectă e complexă. O mutaţie ar dura ani şi ani să evolueze.
Poate ceea ce avem nu e deloc o mutaţie.
Dacă în acel inel e vreun soi de larvă de insectă dispărută,
depozitată în timpul activităţii vulcanice
şi adusă în trunchi de activitatea rădăcinilor?
Ouă străvechi de insecte,
de mii, poate milioane de ani, dormind până când...
Până când muncitorii au tăiat copacul acela.
Asta ar fi o justiţie poetică, nu crezi?
Să elibereze ceea ce-i va omorî până la urmă.
Şi pe prietenul tău Humphreys.
Şi, cine ştie... poate pe noi.
Somn uşor.
Humphreys putea să o fi luat pe jos. Nu ştim că nu a reuşit.
Poate ne ambalăm degeaba cu povestea asta cu gâzele.
Da, poate.
Pleci undeva?
- Nu, făceam... - Reparaţii auto.
Pare că plănuiai s-o ştergi.
Trebuie să-mi salvez prietenii.
Generatorul lor nu putea merge decât 15, 20 de ore maximum.
- Vor muri. - Şi de ce te strecurai?
Tipul de la Serviciul Pădurii nu ar fi de acord. Nu ar avea încredere în mine.
Nu are motive s-o facă. Nici eu nu am.
Pot să ne salvez pe toţi, omule. Avem un jeep două văi mai încolo.
Tot ce are nevoie e o baterie. Aş putea fi înapoi dimineaţă.
Putem pleca toţi mâine de aici.
Trebuie să ai încredere în mine, omule.
Radioul şi-a revenit.
Merge?
Nu recepţionez nimic, aşa că receptorul poate fi dus.
Şi emisia? Poţi transmite un mesaj?
Putem încerca.
Acesta este un apel pentru ajutor. Este cineva pe frecvenţa asta?
Sunt agentul special Mulder, FBI.
Avem o urgenţă şi o situaţie de posibilă carantină. Poziţia noastră este...
- Ce s-a întâmplat cu generatorul? - L-am oprit.
Porneşte-I din nou. Am făcut radioul să meargă.
- Ce s-a întâmplat cu canistra de benzină? - Spinney a luat-o.
A luat-o? Vrei să spui că a plecat?
A luat o baterie şi nişte benzină. Se va întoarce dimineaţă.
Ţi-a dat cuvântul lui?
Da, mi-a dat cuvântul.
Omul care ţi-a dat cuvântul
a făcut o artă din sabotaj şi sfidarea autorităţilor.
E probabil acelaşi om care mi-a băgat un glonţ prin parbriz.
Cel puţin acum avem o şansă să scăpăm cu viaţă.
O şansă mai mult decât aveam înainte.
- Sau una mai puţin. - Ce vrei să spui?
Mulder I-a lăsat să plece cu restul de benzină.
Generatorul ăsta mai are un sfert de rezervor.
Dar camioanele?
Rezervoarele lor au fost sparte sau umplute cu zahăr.
De acelaşi om de la care ne aşteptăm acum să-şi ţină cuvântul.
Atunci trebuie să ne întoarcem la radio, să trimitem un S.O.S.
Fiecare picătură irosită e carburant care va ţine în funcţiune generatorul în seara asta.
Nu vreau să stau să aştept, sperând că cineva a auzit transmisia,
când chestia asta se va opri pe la două noaptea.
Tu vrei?
- Mulder... - Uite, e gata făcută.
Nu trebuia să-I las să plece. Să trecem peste asta, OK?
Bine.
Ce sugerezi?
Nu ştiu. Ne gândim noi la ceva.
Cred că avem idee de ce s-a întâmplat cu muncitorii
şi ce s-a întâmplat cu grupul din 1934.
- Au găsit doar un cocon. - E o pădure foarte mare.
Ce ai fi făcut?
Aş fi luat o decizie de capul meu, care ar fi afectat întregul grup?
Termin-o cu chestiile astea!
Ce vrei să spun? Să fim sinceri, am putea muri aici.
S- ar putea să ne găsească cadavrele atârnate într-un copac,
sau să nu ne găsească de loc!
Ai dreptate. Şi pierdem timpul certându-ne despre asta.
- Ce vrei să faci? - Izolez locul ăsta.
Dacă vom petrece noaptea aici,
trebuie să facem tot ce putem să ne asigurăm că gâzele stau afară.
Ai grijă cu aia. E singurul bec care merge.
Le văd.
Băieţi, uitaţi-vă la asta.
Vin prin perete,
unde e întuneric, le vezi?
- Sunt pe mine! - E în regulă, Scully.
- Scully, Scully... - la-le de pe mine!
- Nu te mişca!
- Termină, termină! - Le vezi?
- la-le de pe mine! - Nu sunt numai pe tine.
Ăsta e reziduul unsuros.
Trebuia să fim în siguranţă în lumină!
Suntem! Cred că lumina le împiedică să roiască.
Vom fi în siguranţă cât timp stăm în lumină.
Cum te simţi?
Sunt OK.
Sunt enzime oxidante.
Exact ca licuricii.
Poate de asta îşi fac victima cocon.
Ca să poată oxida proteinele luate din fluidele corpului.
Dacă generatorul cedează?
Vor năvăli înăuntru şi vor suge viaţa din noi?
Avem o oră şi jumătate până la răsărit.
Şi apoi? E drum de peste o zi de aici.
Nu ajungem pe jos până la căderea nopţii.
Poate cineva a auzit transmisiunea noastră. Ajutorul ar putea fi pe drum.
Ai trimis mesajul cu ore în urmă. Adică, ajutorul ar fi fost aici deja.
Ei, nu renunţ la speranţă cu Spinney.
Mi-a dat cuvântul că se va întoarce să ne ia.
Şi dacă nu o face?
Ne gândim noi la ceva.
Ai un kit de vulcanizare sau o cameră în camion?
Da.
Poate putem vulcaniza asta. Şi cu rezervă din camionul tău,
poate nu putem târî în josul muntelui.
Dacă nu, putem lua radioul şi să-i avertizăm ce e acolo.
- Vezi? - Da.
Ascultă.
Auzi?
E o maşină.
Nu, e un jeep!
- Trebuie să ne mişcăm! Haide, haide! - Aşteaptă!
Dar cadavrul lui Humphrey?
Lasă-I. Am cerut ajutor prin radio.
- Ce s-a întâmplat cu prietenii tăi? - Nu au reuşit.
Nici noi nu reuşim dacă nu ne mişcăm fundul! Să mergem!
La naiba!
Nu-mi vine să cred!
Şi mai vorbeşti de a te împuşca singur în picior!
Pleacă de acolo! Treci înapoi în maşină!
Situaţie de evacuare urgentă.
Cerem spaţiu de carantină
pentru două, posibil trei victime cu infecţie nediagnosticată
sau expunere la vectori biologici necunoscuţi.
Repet, situaţie de evacuare de urgenţă: două, posibil...
Atenţie tot personalul.
Asigurare biologică de înalt nivel cerută la etajul trei.
- Cum te simţi? - Mai bine.
Cum au ieşit testele?
Diagramele respiratorii sunt bune.
Eram îngrijoraţi de mărimea distrugerilor prin inhalare.
Erau mari concentrări de luciferină.
Care este?
Enzimă găsită în licurici şi insectele bioluminiscente.
Entomologii încearcă să determine specificul
insectelor pe care le-aţi întâInit.
Scully?
Cum se simte?
Încă n-a ieşit din pădure, ca să zic aşa. A pierdut mult fluid.
Încă două sau trei ore şi nu mai scăpa.
I- am spus că va fi o plimbare plăcută prin pădure.
Cum o să-I ţineţi în pădure?
Dacă roiul migrează?
Guvernul a iniţiat procedurile de eradicare.
Folosind o combinaţie de arderi controlate şi pesticide,
vor avea succes.
Şi dacă nu vor avea?
Asta nu e o opţiune, domnule Mulder.