Viděli jste:
Jsem zpátky. Tak si užijme společný čas.
- Něco se děje? - Četla jsem tvoji knihu.
A?
To nemůžeš vydat.
- Proč? - Je to tvoje pravda. Ne rodiny.
Tak se to stalo. Aspoň si to tak pamatuju.
Bree, mám tě rád a nechci se toho vzdát.
- Zřejmě tu máte termity. - Termity?
Je zázrak, že se celý dům nezřítil.
Rádi bychom vám koupili nový penzion.
V Tanglewoodu.
Požádala jsem o svou práci zpět. Protože ses chtěl kvůli mně všeho vzdát.
Takže bylo to nejmenší udělat to samé pro tebe.
Možná je to šance, abychom vybudovali něco jiného.
Pojedu, Abby.
My to zvládneme.
Jako vždycky, viď?
Na každém vztahu se musí pracovat.
- Nevím, co mám dělat. - Nejdřív se musíš postarat o sebe.
Nemůžu se dělit o tvé sny tak, že se vzdám svých.
Myslím, že to už tak dál nejde.
Je mi to líto.
Přinesls mi zmrzlinu?
Jo, a mám otázku.
- Nic není zadarmo, co? - Bohužel ne.
Takže...
kdyby tě někdo požádal o ruku...
"Kdyby"?
Už se stalo. Byla jsem vdaná, vzpomínáš?
Promiň, myslel jsem "až". Až tě někdy v budoucnu
chlap požádá o ruku, jak by sis představovala tu otázku?
Proč? Chceš požádat Sarah o ruku?
Ne, ne. Je to čistě hypotetické.
- Opravdu? - Jo.
Co je hypotetické?
Kevin se ptá, jak bych chtěla, aby mě někdo požádal o ruku,
ale zřejmě to nijak nesouvisí se Sarah.
- Požádáš ji? - Ne. Je to jen hypoteticky.
Chci jen vědět,
jak, kdy a kde?
Líbilo by se vám, aby vás požádal v lese?
Nebo v letadle? Nebo byste...?
Chtěly ve vlaku? Nebo byste chtěly v dešti?
Nemám ráda vajíčka se špenátem a šunkou.
- Nebydlíš někde jinde? - Bydlím. A ty taky.
- Má pravdu. - Tak co tu děláš?
Přišel jsem za Abby.
Pokud chceš znát můj názor,
nikdy nic nepokazíš osvědčenou cestou:
Restaurace, prsten a pokleknout.
Hypoteticky.
Což je bezva, ale je to nikoliv hypoteticky nudné.
Máš něco lepšího?
Nechtěl jsem z toho udělat soutěž.
Fajn, vyhrála bych. Žádost o ruku by měla být promyšlená,
jedinečná, kouzelná...
Neříkalas jednou, že chceš jednorožce?
Bylo mi sedm.
A jelikož je to hypotetické, tak proč ne jednorožce?
Je jedno, jak a kde požádáš. Záleží tu na emocích.
- Na čem záleží? - Co ty tady děláš?
- Zbytky. Co ty tady děláš? - Dostávám naprosto nulovou pomoc.
Jdu spát.
Abych tě zítra mohl odvézt zpátky do Tanglewoodu.
- Kevine! - To je... Bože můj!
Co je...?
Co? Co?
Mockrát díky.
VÍTEJ DOMA, TRACI
S LÁSKOU, MÁMA A TÁTA
Ahoj, tady zase Trace.
Jen ti chci říct, že už jsem se vrátil.
Tak až budeš mít trochu času, třeba mi zavolej zpátky.
Jsem doma.
Měj se, Abby.
Myslím, že máš až moc věcí.
Byl to dlouhý víkend. Byla jsem připravená.
Na co? Na improvizovaný ples?
Věř mi, stalo se to.
David mi napakoval svačinu na týden.
Nemohla ses rozdělit?
Kdyby to zjistil Connor, do hodiny by byla pryč.
Jinak děkuju za svezení.
Maličkost. Se Sarah jsme to tam stejně chtěli vidět
a máme záminku, abychom na pár dní zmizeli.
- Kvůli? - Jaké "kvůli"?
Bude se vám to líbit. Je to perfektní, úžasný a...
To říkáš pořád.
Vážně?
- Ahoj. - Ahoj.
Seš v pohodě? Zdáš se nervózní.
Ne. Vůbec nejsem nervózní.
Rozhodně ne.
Bezva. Teď zníš nervózně.
Lidičky, ještě počkejte. Omlouvám se.
Bojuju s přechodem mezi scénami čtyři a pět
a rozuzlením...
Bezva, další hra, které nebudu rozumět.
Klid, znamená to jen "konec" a podle mě se ti tahle bude líbit.
Nebo ji budeš milovat. Možná.
- Zapomněla jsem si kávu. Tak já... - Píše zase o rodině.
Jestli napíše, jak jsem se ztratila v garáži,
tak napíšu hru o ní.
Zvládla bych to.
Jak to může být těžký?
Porterův fond?
Jo, možná budou naši klienti.
Páni, velká ryba.
A co...?
Jestli se ptáš, co já a Traceův návrat, jsem v pohodě.
Ne, jen jsem se chtěl zeptat na jejich možnost odkupu akcií.
- Tati, jsem v pohodě. - Tak dobrá.
Mám se odvážit zeptat?
Hypoteticky možná Kevin o víkendu požádá Sarah o ruku
a Jess nás o tom informuje.
Takže tvoje sestra špehuje?
Říkáme tomu spíš dálkový průzkum.
Má tě přidat do skupiny příjemců?
Ne, já si počkám, až to ohlásí sami.
- Ahoj, strýčku Kevine. - Teto Jess.
- Ahoj. - Ahoj, Sarah.
Co obejmout dědu?
- Pojďte. - Ahoj, dědo.
- Mějte se. - Holky, do auta.
Jak Abby zvládá Traceův návrat?
Myslím, že je v pohodě.
- Vážně? - Jo.
Slyšels o Kevinovi a Sarah?
Na rozdíl od druhých vím, kdy dát ruce pryč.
Copak?
To je tak hezký.
- Ruce pryč, co? - Jo.
Fakt ji o víkendu požádá o ruku?
- Hypoteticky. - Tak to jsem z nich hypoteticky na větvi.
- A z nás. - Z nás?
Ve firmě mám za sebou dvouleté hodnocení
a když se mě zeptali na plány, řekla jsem: "Do pěti let společník."
A nikdo ani nemrknul.
- Společník? - To je, co?
- Gratuluju. - Díky.
To bychom asi měli oslavit.
Jo. Přemýšlela jsem o srazu nás z Newyorské univerzity.
- Neviděli jsme se od komory. - To zní dobře.
- Máš nové auto. - Začala jsem oslavovat trochu dřív.
Už žádné poruchy a telefonáty, abys mě vyzvednul.
A když budeš hodný, možná tě nechám řídit.
- Ahoj. - Ahoj, uvidíme se později.
Mockrát děkuju, že jste přišel, pane Portere.
A děkuju, že jste zvážil Capital Management.
Prosím, říkejte mi Derrick.
A těším se na dlouhodobý vztah s vámi oběma.
Vy musíte být ta úžasná paní O'Brienová, o které slýchám.
Jen Abby. "Úžasná" není třeba.
Než začneme, budu potřebovat přístup...
K našim finančním datům? Samozřejmě.
Miliony Američanů svěřují Porterovu fondu
své investice na důchod
a rosteme, protože věříme lidem jako vy.
Podle toho, co vím o vašem fondu, bude čest s vámi pracovat.
Abby, asi to bude znít sentimentálně, ale ten fond založil můj otec s vírou,
že každá rodina, která nám dá důvěru,
se stává součástí naší rodiny.
Takže vám děkuju jménem celé naší rodiny.
A pokud budete něco potřebovat, naprosto cokoliv, prosím,
zavolejte mi.
Můžeme začít?
Můžeme.
knihkupectví
Mami, nech ty Times.
Je jedno, kde jsem na seznamu bestselerů.
Důležitá je moje schůzka
s divadelní skupinou Kodiak, která začíná za dvě minuty.
Podle jejich asistenta jsou velmi přesní.
Posunula ses nahoru.
- Cože? - Podívej.
VŠECHNY NAŠE VČEREJŠKY BREE O'BRIENOVÁ
Musím napsat Simonovi. Bude moc pyšný.
- Takže je to jedno, co? - Ne, vůbec to není jedno.
Kodiak musí tu tvou hru moc chtít,
když přijdou sem.
Jo. Ale šance, že mi něco nabídnou, jsou stále mizivé.
- Kolik mají producentů? - Dva.
Fajn, tak neměj obavy. Stačí ti jeden.
Zvláštní, táta řekl přesně to samé.
Jo, trochu jsme o tom mluvili.
Slečna O'Brienová?
- Jsou přesní. - Jo.
Musím... Jo.
Dobrý den.
Jo.
- Miluju tě. Jsem tak šťastná. - Miluju tě.
Koupils mi růži. Rozmáčkla jsem ji.
- Koupils mi růži a já ji rozmáčkla. - Máme další.
Utrhnuls mi růži.
Děkuju. Není to tady úžasný?
Dokonalý.
- Musím zpátky. Pak se uvidíme. - Dobře.
Mějte se.
- Miluju tě. - Miluju tě.
Jo. Za chvíli vás ubytuju. Hned přijdu, jo? Ahoj.
Fakt to vypadá úžasně.
A parádně a...
Trochu mě překvapuje, že to řekla tolikrát.
- Ty pro mě máš růži. - Jo, mám.
- Co je? - Jen trn.
- Miluju tě. - Já vím.
Ne. Máš taky říct: "Miluju tě."
Fajn. Tak jo.
Řekni to.
Taky tě miluju.
Traci. Slyšel jsem, že jsi doma.
- Jak se máš? - Dobře. Přijel jsem včera večer.
Snažím se volat Abby, ale ještě jsme spolu nemluvili.
Je doma? Chtěl bych s ní chvíli mluvit.
Abby jistě dostala tvůj vzkaz. Až si bude chtít promluvit, dá ti vědět.
Jistě.
Ne, já to chápu.
- Můžeš jí je dát? - Jistě.
Vítej zpátky.
Díky, Micku.
To byl Trace. Tyhle jsou pro tebe.
Nevěděl jsem, jestli s ním chceš mluvit.
Díky, tati.
Sama ještě nevím.
Jak zlé je to s Dilpherem?
Lil základy skoro každé stavby, kterou jsem dělal.
Dostal jsem zprávu od dvou radních, že bude vyšetřování.
Zdá se, že dnes nemůžeš nikomu věřit.
Derrick Porter?
Jo.
Jeho čísla jsou
dost zvláštní.
Všechno je teď trochu matoucí.
Zvládneme organizaci a ranní příjezdy, ve tři přijede autobus a...
Vrhnu se na rezervace. Musíme udělat ten sraz
- a já začnu úklid. - Nevím, jak to děláš.
- Všechno v pořádku? - Perfektní a úžasný.
Máte dnes nějaký speciální plán?
Kevin říkal, že má plány.
To doufám.
A zahrnuje piknik, který přichystal,
tak mě to snad nezabije.
Pomohl mi s tím David.
Tak jo, David to připravil celé sám.
Bezva. Takže dnešek bude báječný.
Ahoj.
Tak jo.
Bree, ta tvoje hra...
Co jako?
Teď spolu všichni vycházíme.
A trávíme spolu hodně času, což je hezké, ne?
A díky tvojí knize spolu zase všichni mluvíme, což je taky moc hezké.
Takže chceme jen vědět o tvé hře.
Není taky o nás, že ne?
Ne tak úplně.
Ahoj.
Prý ti poslední bouře dost poničila dům.
Dům přežil, ale strom se rozhodl zlikvidovat altán.
To je škoda. A jak dlouho se zdržíš?
Jsem jen zvědavý. Četl jsem, že se vám prodloužilo turné,
a říkal jsem si, že tu budeš jen pár dní.
Taky jsi mi chyběl.
Teď se snažím jen spravit, co se rozbilo.
Jo, ale ty nevidíš, jak jí je, když tu nejsi.
Abby je moje dcera, Traci, já...
- Jen o ni mám starost. - Už neodjedu.
Jsem tu natrvalo.
- Tak to uvidíme. - To asi jo.
Díky, že ses stavil, Micku.
Předloženo jako důkaz 2. ledna.
Máme taky dvě další zprávy, jednu od EPA
s datem 5. června loňského roku...
Chvíli nám potrvá si to projít.
Jo, máte pravdu. Tak začněte tím.
A za dva dny probereme naši další schůzku
po zběžném prostudování.
Souhlasím. Za dva dny.
Dáváte nám zabrat.
- Jo, děkuju. - Nemyslela jsem to jak kompliment.
Tak jo.
To je můj bratr a jeho přítelkyně.
- Chce ji požádat o ruku. - Najal jste na ně očko?
Dá se to tak říct.
Kdybyste nezachraňoval svět, hned bych vás najala.
PENZION V TANGLEWOODU
Připadám si jako Zlatovláska.
Vyšlápneme si na útes, který je příliš vysoko,
zkoušíme to na kánoi, ale začne do ní téct,
a teď máme piknik.
A je to tak akorát?
- Hodně blízko. - Jo?
Tak dobře.
Teď když jsme tady
a je to tak akorát
nebo hodně blízko tomu,
je tu něco, o co jsem tě chtěl požádat.
A už to není tak akorát.
Ty asi nejseš moc typ na pikniky.
Jo, asi ne.
- To nic, já taky ne. - Tvůj táta říkal něco jiného.
Ty ses ptal mého táty?
Keve, seš v pohodě?
Připadáš mi nějaký zklamaný.
A ať je to jakkoliv, zažívám s tebou úžasný den.
Jo. Perfektní a úžasný.
Teď ne, Johne.
Jestli si myslíš, že sem můžeš přijet a...
O to nešlo.
Nejde mi o turné, Johne. Jde o víc.
Potřebuju být tady.
Ne, nemůžu.
Hele, já jsem skončil. Je mi líto.
Občas když je noc tmavá
A svět mi chce sebrat srdce
A zdá se, že slunce už nikdy nevyjde
Vím, že se to otočí
Když láska...
Emmo.
Pauza skončila před pěti minutami.
Promiň. Už jdu.
Trace Riley.
Slyšel jsem, že ses vrátil.
S hudbou to nevyšlo?
Všechno vychází dobře.
Vítej zpátky.
Emmo, jestli chceš ty směny navíc, musíš si to zasloužit.
Promiň. Už se to nestane.
Fakt jsi to řekl?
Jo. Hned to vyškrtli ze záznamu.
- Ale řekl jsem to nahlas a jasně. - No tak.
"Pravdu?"
- "Pravdu neunesete!" - "Pravdu neunesete!"
Já ti tak závidím.
Divím se, že neděláš soudní spory.
Na právech jsi pořád říkal, že z tebe bude Clarence Darrow.
Nebo soudkyně Judy.
Vlastně Connor se sám postavil proti United Metals.
Tak to je mi jich líto, až se dostanete před soud.
Jo.
No, vyhrajeme tak, že nepůjdeme před soud, takže...
Na účtované hodiny.
A na nás a naše ovládnutí světa.
- Na zdraví. - Na zdraví.
Já žasnu, že mi zavírají firmu.
To je špatně, Micku.
Vždycky jsme všechno dělali nad zákon.
Tak proč po tobě jdou?
Nemám zdání.
Možná nějaká stará zášť, možná žárlivost,
možná je Venuše v retrográdu.
- Nevím. - Tohle není hon na čarodějnice.
Museli něco najít.
Nenajdou nic.
Proč mi neřekneš, cos udělal?
Hele, Micku. Prošli jsme spolu všechny stavby.
- Věděls, co dělám. - To není odpověď.
Hele, jsme v tom spolu. Jsme společníci.
Naznačuješ, že jsem to věděl?
Věděl co, Micku?
Jak jsem řekl, vždycky jsme všechno dělali nad zákon.
Jak to vždycky říkáš? Jo:
Je to jen obchod.
Abby. Ještě jsi s ním nemluvila?
Ne. Nevím, co mám říct.
Teda vím, co chci říct,
ale když před ním stojím, začnu to mít v hlavě zpřeházené.
Takže se k sobě nevracíte?
Rozhodla jsem se.
Zdá se, že jsi rozhodnutá, zlatíčko.
To neznamená, že je to snadný.
Dobře, ale nechci někoho, kdo jen chápe moji vizi.
- Chci někoho, kdo ji vypiluje. - Souhlasím.
Tak například přechod mezi scénami čtyři a pět...
Je skvělý.
Dobře, a co konec?
To se mi taky líbí. Tu část té hry mám nejraději.
Dobře, mockrát díky, pane Steiffe.
Zvážím vaši nabídku. Mezitím musím...
- Víte. - Jistě, zavíráte.
Omlouvám se. Ale jsem velký fanoušek a...
Děkuju, mockrát díky.
- Nashle. - Nashle.
Zdá se velmi přátelský.
Teddy Steiff je jako polštář. Příliš měkký, neudrží tvar.
Chci někoho, komu můžu věřit.
- Jo. - Díky, žes pohlídala obchod, mami.
Za málo. Dala jsem si hezkou pauzu od starosty a jeho názorů na umění.
Takže moje hra...
není o naší rodině.
Bree. Děkuju.
Vážně?
"Kolibříci na půdě, Bree O'Brienová."
Jo. Je to o majitelce knihkupectví,
která se snaží najít svůj hlas jako spisovatelka,
zatímco chodí s britským spisovatelem.
Takže je to v podstatě o tobě a Simonovi.
Ne, určitě o mně a Simonovi.
Tak jo.
Nemůžu se dočkat.
Zasnoubit se je mnohem těžší, než jsem myslel.
Hypoteticky.
Jo.
Georgia a já jsme se ve skutečnosti nezasnoubili.
Nějak se to stalo.
Tentokrát to chci jinak. Chci to perfektní.
Nic takového není.
Ty a David se zdáte perfektně sehraní.
Jo, ale ne tady.
Nesnáším to tu.
Všude vidím Davidovy rodiče. A ne v dobrém.
Protože to v dobrém nejde.
Tenhle podnik nikdy nebude náš.
Je to práce, ne rodina.
- Mluvilas o tom s Davidem? - Ne. To asi nejde.
Je strašně šťastný. Jak po něm mám chtít, aby se vzdal snu?
Ale ty a Sarah to musíte zvládnout.
Je to tak, Keve. Ty ji miluješ, my ji máme moc rádi.
Perfektní nebo ne, prostě ji požádej.
Ahoj.
- Ahoj. - Ahoj.
- Děláš s'mores? - Jo.
Chtěla bys?
Jo, prosím.
Bláznivé sny mě dál vzdalují od tebe
Ta místa a ty tváře
Ale v tomto městě jsem stále sám
Jsi pro mě to nejdůležitější
Ahoj.
Connore.
Co tu ještě děláš?
Při loučení s přáteli jsem viděl tvoje auto.
Je dobře, že ses vrátil. Jaký to bylo?
Bylo to...
Bylo to dobrý.
- To věřím. - Dobrý.
Píšeš něco nového?
Možná, nevím.
Co ty? Co rodina?
Všichni se mají dobře.
Tady se nic moc nemění.
Věř mi, to není vůbec špatná věc.
Tobě se to řekne. Tys byl všude.
Jo. Když jsem měl zůstat tady.
Už jsi mluvil s Abby?
Snažil jsem se.
Nevím, jestli ještě běháš,
ale pláž Remmey je prý fajn.
Kolem sedmé ráno.
Díky, Connore.
Maličkost.
Když jsem ti řekl, že sem chci jet s Jess,
nebyl jsem k tobě úplně upřímný.
Lilek.
Co jako?
Taky jsem k tobě nebyla úplně upřímná.
Když jsme na farmářském trhu oba popadli lilek, udělala jsem to schválně.
Takže jsi mi šlohla lilek?
Byls lehce roztomilý.
A říkala jsem si, že tak budeme mít o čem mluvit.
A teď mi to říkáš proč?
Protože nechci, abychom mezi námi měli tajemství.
A miluju tě.
- Miluju, že jsme tu... - Než budeme pokračovat,
"lehce roztomilý"?
Jo. Lehce.
Poslyš. Sarah.
Miluju tě
a pravý důvod, proč jsem sem chtěl jet...
Jen jsem chtěla projít. Jste v pořádku?
Všechno musíme předělat. Zavolej noční směnu,
- že máme poplach. - Jdu na to.
Jsi v pohodě, Davide?
Jo.
Ne. Ani náhodou.
Ale neříkejte to Jess. Nechci jí to zkazit.
- Ahoj. - Ahoj.
Mám pro Carrie a Caitlyn nové trikoty.
Fajn. Jsou na tréninku. Budou tu každou chvíli.
Ještě pracuješ?
- No jo. - Chceš slyšet novinky?
Četla jsem Breeinu hru.
A tentokrát to není o naší rodině.
To je úleva.
Ale když mi řekla, že to má šťastný konec,
říkal jsem si to.
Co? Myslíš, že to není možné?
Ne, je to možné, ale O'Brienovi jsou složití.
Bude to složité pro Bree.
Říkala, že to napsala o sobě a Simonovi.
Pak mi řekni svůj názor.
Myslíš, že ji brzy požádá?
To doufám, jinak jsme kvůli němu ztratily dost času.
Kevin...
Vždycky je hezké, když autor stojí vedle fotky autora.
Já vás znám.
Jste Hannah Ursová.
Viděla jsem vaši poslední hru v Národním divadle v D.C.
Byla úžasná.
Toto je moje sestra Abby. Abby, Hannah Ursová.
- Těší mě. - Těší mě.
Jdu do Sally's. Daly byste si něco?
Já ne. Děkuju.
- Tak ahoj. - Mějte se.
A co vás...?
Nastoupila jsem jako režisérka do Baltimorského divadla
a chtěla jsem vás vidět osobně.
Jste v divadle?
A chci režírovat vaši hru.
Paráda.
Jo.
Měly bychom si promluvit.
To můžeme.
Nastíním vám, jak dobrá by mohla být naše spolupráce,
nebo vám řeknu pár svých myšlenek.
A pak mi řeknete...
- Jestli si sedíme? - Jo.
To se mi líbí.
Takže...
Pár drobností.
Přechod mezi scénami čtyři a pět.
To nefunguje.
Já prostě... Existují rozdíly mezi...
Pocitem úzkosti Jace a Melaniinou touhou po přijetí.
Ano.
A nevím, jestli chápu,
co chce Melanie od vztahu.
To já taky ne.
- Jo. - Dáme se do práce.
Aspoň Bree dostává, co chce.
A ty ne?
Nevím.
Myslel jsem si to.
Ale stal jsem se právníkem přes ekologii, protože strýček Thomas mi nabídl práci,
když nikdo jiný ne.
Poslední dva roky říkám ano lidem a na pracovní místa.
A poslední dobou si říkám, že kdybych se tomu poddal
a zůstal v korporátním světě,
co by asi bylo?
To je zajímavé, protože já přemýšlím o odchodu.
Poslyš, znáš Porterův fond?
Jo.
Vyplácejí dividendy
na základě příjmů, které zřejmě přichází
jen od nových investorů.
- Takže letadlo. - Jo.
Já nevím. Ale poradím si s tím jako se vším ostatním.
Jako se vztahem s Tracem?
Jo, asi jo.
Poslední dobou si říkám, že bych se měla vrátit k tomu, jaká jsem chvíli byla.
Jo, někdy se taky chci vrátit ke svému starému já,
ale nechal jsem ho v Baltimoru.
To by ses s ním měl spojit.
Nic jsi neřekl, že ne?
Ne, ale ty bys asi měl.
Myslíš?
Za pokus to stojí.
Asi jo.
- Díky, že jste přijeli. - Díky za pozvání.
Mrzí mě, že odjíždíš.
Mě taky.
Kevine, nic perfektního neexistuje.
A ani to nepotřebujete, protože máte jeden druhého.
Jako vy. Řekni Davidovi, co cítíš.
Jako skutečně?
Jo, jako skutečně.
Bude to dobrý, Jess.
Dobře, fotka na cestu.
Nemáš jich už dost?
- Co? - Mám tě rád, Jess,
ale jsi hrozná špionka.
Nevím, o čem mluvíš.
- Nashle. - Nashle.
Jeďte opatrně.
Vypadáš, že by sis dal drink.
Jak to poznáš?
Protože jinak je ta hudba nesnesitelná.
Dám si pivo.
Líbila se mi tvoje píseň.
Tak trapný. Nikdy nikomu nezpívám.
Proč ne?
Zpíváš od srdce. To není vždycky snadné.
Ty s tím nemáš moc problém.
Psát od srdce je pro mě snadné.
Jít za ním je už jiná věc.
To je i příběh mého života. Emma Rogersová.
Trace. Takže ty jsi zpěvačka a skladatelka?
Servírka a skladatelka. Jak říkám, lidem nezpívám.
Možná bys měla. Zvláště tuhle píseň.
Tak s tím nepočítej.
Dobře. Něco ti musím říct.
Moc tě miluju, ale to už víš,
a říkám to, protože to říkám ráda. Moc.
Já taky, ale měli bychom si promluvit o něčem jiném.
Jak se milujeme, o tom nechci mluvit.
Chci mluvit o tom, jak se trápím.
Protože se trápím. Nesnáším to tu.
Já taky.
Připomíná mi to tvé rodiče a pobyt u vašich v domě,
což není fér.
Jess, já s tebou souhlasím.
- Vážně? - Jo.
Naprosto.
Tak dobře. Řeknu to rovnou.
Měli bychom se vrátit do Chesapeake Shores
a opravme náš penzion,
protože je to náš domov, který jsme vybudovali a...
- Výborný nápad. - Vážně?
- Jo. - Děkuju ti. Já...
- Děkuju ti. - Já vím. No jo.
Potřebuju vědět, jakou budu mít publicitu.
Dobře, mů...
Dobře, děkuju. Vážím si toho.
- Ahoj. - Ahoj.
Tohle mi přijde úžasné.
Carrie a Caitlyn dělaly dvě hodiny salta vzad
a stále mají energii běžet nahoru a dělat domácí úkoly.
Bolí mě koleno jen při pohledu na ně.
To mám na koleno?
Žaludek, koleno, vyber si.
No teda. Už začínám chápat, proč to děti tak milují.
Nevím, jestli si vzpomínáš, ale mají to od nás.
To je pravda.
Nedělní zmrzlinové poháry.
To bylo fajn.
Jo, to bylo.
Connore, potřebujeme, abyste formálně přijal náš časový rozvrh k posouzení.
Jo, takže se sejdeme za dva měsíce?
Možná za tři.
Jo, a co potom?
Prosím?
Jde o to...
Tohle můžu vyhrát.
Promiňte. Co jste to řekl?
Okamžitě navrhnu jít s tím co nejrychleji před soud.
Myslela jsem, že to budeme dál odhalovat.
Už ne.
Nikoho jsem neviděla takhle dlouho vyměňovat píchlé kolo.
Neměli jsme jet vyhlídkovou trasou.
Kevine, tohle musíš vidět.
Sarah.
Miluju tě víc než cokoliv.
Vezmeš si mě?
Kevine O'Briene,
miluju tě.
Máš říct: "Taky tě miluju."
Fajn, jak chceš.
Budu tě navždy milovat.
Takže?
- Ano. - Jo?
Tady.
Traci?
Abby, ahoj.
Jo, ty...
Ty květiny byly krásné, děkuju.
A promiň, že jsem ti ještě nestihla zavolat. Prostě...
Ne, já to chápu.
Taky mám fofr.
Já...
Páni, rád...
Rád tě vidím.
Já tebe taky.
Takže jsi zpátky.
Jo, vydavatelství chtělo prodloužit turné, ale odmítl jsem.
Jsem moc ráda, žes šel za svými sny.
- Všechno ti to přeju. - Jo, já vím.
Ale co když to už nechci?
Traci, prosím ne. Nemůžu znovu na tu horskou dráhu.
Pořád děláme to samé a já takhle nemůžu žít.
A já to taky nechci, proto jsem se vrátil domů.
Nemusels. Nežádala jsem tě.
Já vím. A miluju tě za to.
Ale jsem tu natrvalo.
Tentokrát to bude jiné.
Jo, ale vedeme stále stejný rozhovor.
A kdykoliv to uděláme, bolí to víc.
Já už nemůžu zažít ještě větší bolest, takže...
Abby.
Nikdy jsem ti nechtěl ublížit.
Já vím.
Ale nemůžu se vrátit.
Ty bys taky neměl.
Překlad titulků: Anna Kroulik-Frimlova