EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Smykkene og hårspennene dine.
Vi begynner innspillingen klokken 21.11.
Inspektør Hagen og overbetjent Matif er til stede.
Du sitter i varetekt for drapsforsøk.
Telefonen din.
Æreslegionen din.
Hva skjedde?
Fryktet du at arbeiderne skulle streike?
At byggeplassen skulle stenge?
Du vil oppdage at 24 timer er lang tid.
- Han er flink til å bløffe. - Han bløffer ikke.
En gang ventet han over 16 timer før en fyr begynte å snakke.
Vår gamle sjef elsket det.
Hun ser tøff ut.
Pretensiøsiteten hennes er veldig irriterende.
Han forberedte deg?
Det er nytt. Store sjefer blir veiledet av advokatene sine mens de sitter i varetekt.
Av ren nysgjerrighet: Hva lærte han deg?
Å puste rolig? Å stirre på den som forhører deg?
Lærte du deg selv å dytte en ustyrlig arbeider ned i det store intet?
- Må du ta den tonen? - Sakfører.
Du kan ikke snakke til meg slik.
Jøss, han er dyktig.
Ifølge de første vitneutsagnene konfronterte offeret deg.
Irriterte han deg så mye?
- Og formodningen om uskyld? - Jeg fokuserer heller på sannheten, takk.
La oss være alvorlige her. Ja, jeg var på byggeplassen,
i modulkontorene 100 meter unna der ulykken fant sted.
Har du noen vitner?
Kollegaene dine fant meg og ba meg om å komme hit.
Og ingen andre var der.
Det stemmer, jeg jobbet med timelistene alene.
Hvorfor var du ikke i de fine kontorene på 8. arrondissement?
Jeg er svært engasjert. Og denne typen byggeplass krever at man er til stede.
Forestill deg størrelsen på byggeplassen til et kontorbygg.
Man må helle betong fra 110 meters høyde ned i hjertet av forretningsstrøket.
Tenk på støyen, menneskene, støvet.
Selv om kvelden?
Dette prosjektet koster flere hundre millioner euro.
Og vi ligger allerede ni uker etter skjemaet.
Så ja, jeg jobber overtid. Og jeg er ikke den eneste.
Dere må ha funnet flere hundre mobiltelefoner i den sektoren, eller hva?
Så høyt oppe er det bare én mobilmast.
Og da han falt, var 19 personer til stede.
Vi har alibiene deres. I motsetning til deg, var ingen av dem alene.
Så mitt første spørsmål er enkelt: Dyttet du Walid Benaoud?
Insinuasjonene dine er latterlige.
Hadde jeg drept alle som kritiserte meg, ville ingen i byggebransjen ha gjenstått.
Finnes det flere tilfeller?
Du aner ikke hva jeg har måttet takle
for å jobbe meg oppover i dette mannsdominerte feltet.
Som kvinne ble jeg stadig avfeid av menn som deg.
Helt ærlig er jeg ikke konfliktsky.
Og jeg har aldri måttet bruke muskelkraft for å få respekt.
Vold kan være en siste utvei, og reaksjonen din kan overraske deg.
Derfor kommer jeg alltid tilbake til faktaene.
La oss gå tilbake til faktaene, da.
Bortsett fra dine grunnløse hypoteser, en såkalt telefon
og din kvinnefiendtlige væremåte, har du noen bevis?
Jeg prøver bare å forstå det.
Manipulasjonsforsøkene dine er patetiske. Sannheten er at du ikke har noe.
Jeg elsker å se Olivier late som de har scoret et poeng.
- Hun kommer aldri til å tilstå. - Sjefer er alltid slik.
De sliter med å innrømme feilene sine.
Selv om det føles godt å gjøre. Det er lettende.
Bare om man er skyldig.
Og for siste gang, jeg tystet ikke om Laetitias sykepermisjon, ok?
Kan du si meg hvordan han har det?
Vi har tilfeldigvis noen bevis.
På byggeplassen så kollegaene våre noe på stedet der offeret falt.
Rekkverket hadde blitt fjernet.
Tror dere virkelig at noen dyttet ham?
Fjerningen av rekkverket får det til å virke overlagt.
- Jeg var som sagt ikke innblandet. - Jeg ønsker å tro deg.
Eneste problem er at kollegaene våre fant denne på bakken.
HÅRSPENNE
Du syns ikke det er rart at en av hårspennene mine ble funnet der han falt?
Den ser ut til å tale for seg selv.
Gi deg. Det er tydelig at noen prøvde å gi meg skylden,
og sørge for at jeg måtte forklare meg til dere.
Har du noen fiender, frøken Solal?
Suksess kan skape litt fiendskap, særlig for en kvinne.
Noen andre kan ta min plass ved å gjøre meg til syndebukk.
Og mange higer etter å gjøre det.
- Kommer du på noen spesifikke personer? - Våre konkurrenter.
Eller min tidligere formann. En dyktig, men mannssjåvinistisk ingeniør.
Tidligere?
Ja, jeg måtte sparke ham ganske fort. Han skapte et giftig miljø.
- Du liker ikke at noen betviler deg. - Ikke du heller, virker det som.
Ut ifra det jeg har lest, er du kjent for å være autoritær.
Sagt av de som ikke klarer å ta ordrer fra en kvinne.
Noen kom seg inn,
dyttet en av mennene mine og sørget for at jeg ble anklaget for det.
Litt av en fantasi. Men kollegaene mine sjekket overvåkningsopptakene
og bekreftet at ingen trengte seg inn der.
I så fall vet jeg ikke.
Jeg besøkte byggeplassen i morges for å motivere teamet til å jobbe fortere.
Jeg må ha mistet hårspennen da.
Hvordan har han det?
Hvorfor fortsetter du å insistere?
Er det rart at jeg lurer på hvordan en ansatt har det?
Hva driver hun med?
Vil hun få oss til å tro at hun bryr seg om arbeiderne sine?
Nei, hun spør om ham fordi hun frykter at han skal avsløre henne.
Hun vil gi oss sin versjon så fort hun vet at han er død.
Kanskje det.
Hvordan kan vi forsikre oss om at du ikke bare sjekker
om han er i stand til å snakke?
Jeg forstår.
Kan du holde meg oppdatert om helsetilstanden hans?
Takk. Farvel.
Offeret ble operert for to timer siden. De fikk stoppet blødningen.
Det er fortsatt håp, men faren er ikke over ennå.
Etterkommer du ønsket hennes?
Nei, ikke før jeg har hørt hennes versjon.
Eller du kan si at han kommer til å klare seg.
Så hun tror han kan snakke og ikke vil lyve så det renner av henne?
- Det er lurt. - Eller fortelle henne at han er død.
Da vil hun kanskje være mindre varsom, og det blir lettere å ta henne i å lyve.
Det kan være risikabelt for etterforskningen.
Valget er ditt.
Jeg tar ikke sjansen.
Vi skal bruke infoen til å forhandle. Men det er vårt eneste pressmiddel akkurat nå.
Kom igjen.
Hva venter vi på?
Jeg tier frem til dere sier hvordan det går med ham.
Jeg skal spørre, men du må fortelle meg hvorfor du er så bekymret.
Har du aldri hørt om empati?
Til tross for utbruddene hans, liker jeg ham.
Alle er imot meg til tider, men når det gjelder ham...
Jeg kan ikke se for meg at noen på teamet ville drepe ham.
- Hva betyr det? - Han er en...
...pålitelig og blid mann.
- De andre armeringsarbeiderne liker ham. - Armeringsarbeiderne?
De som setter sammen metallrammene betongen helles ned på.
Forsterkningen av forsterket betong.
Walid Benaoud hadde nylig blitt forfremmet til formann.
Hun kjenner ham.
Så du kjenner ham?
Egentlig ikke.
Men du sa jo selv at han konfronterte meg i offentlighet. Det glemmer jeg ikke.
Men du vet hva kollegaene syns om ham.
Gransket du ham for å prøve å finne ut hvor mye trøbbel han kunne lage?
Jeg dyttet ham ikke!
Hun berører munnen sin. Hun skjuler noe.
Står det i lærebøkene dine?
Nevner de også hvordan man blir kvitt den helvetes følelsen av straffrihet også?
Hvis ikke det var deg, hvem var det?
Du beskriver en som kommer overens med alle utenom deg.
Vanligvis, ja, men noen ganger oppstår det spenninger mellom teamene.
Betongfagarbeiderne klandrer teamet hans for forsinkelser.
- Når rammene ikke er klare? - Ja, eller formene.
- Er det et annet team? - Ja, formstøperne.
De lager støpeformer til betongen.
Noen ganger blir stemningen spent mellom gruppene. Men å drepe hverandre?
- Det er vanskelig å tro. - Ja, helt enig.
Jeg tror fortsatt det var du som dyttet ham.
Kan vi gå tilbake til faktaene?
Husk at du kan tie.
Tvert om, jeg skal snakke.
Herr Hagen...
Du har gått over streken. Denne ulykken var grusom.
Du og teamet ditt har ingen anelse om hvor mange kontakter jeg har.
Jeg kan få deg overført på et blunk.
Hensynsløsheten din bør gjøre det enda lettere.
- Truer hun ham? - Vi bevarer roen. Vi blir aldri provosert.
Tok de ingen bilder da ambulansen kom?
Jo, det gjorde de.
Her er de.
Kollegaen deres lå for døden, og de tok bilder.
- Alt takket være teknologi. - En oppdatering?
- Laetitia, nei. - Doktoren min har friskmeldt meg.
Jeg får være her, så jeg vil ikke ødelegge for dere.
Jeg sa nei. Hvis hun kjenner ham, vil sjokket være for stort.
Vi kan ikke la henne slippe unna.
Hvis hun snakker om offeret, kan vi se hva hun skjuler.
Hvor skal du?
En oppdatering? Vær så god. Men det er ikke noe vakkert syn.
Kontroller teamet ditt.
Vel? Vil du ikke se det?
Er det vondt å se konsekvensene av handlingene dine?
Laetitia, kom deg ut.
Hun kan ikke true oss.
Nå.
Vi tar en pause.
Avhør avbrutt klokken 21.31.
- Hun er i sjokk. Hun vil sprekke. - Sant.
- Vi må fortsette å presse henne. - Konfrontasjon funker ikke på henne.
- Vil du at jeg skal være snill? - Nei. Jeg vil prøve noe annet.
- La oss tone det ned, ok? - Det er en dårlig idé.
Vi har gjennomført flere hundre avhør.
Gå inn igjen, si unnskyld,
gi henne en kaffe og fortell henne hva sykehuset sa.
Det inngir tillit. Så kan du ta opp forholdet hennes til offeret.
Du vet vel at dette ikke er noen lek?
Du må fokusere på forholdet deres og la henne snakke.
Hun vil ikke innrømme at hun drepte ham over en kopp te. Glem det!
Så vidt jeg vet, er det jeg som er sjefen her.
Du må ikke like meg, men du må adlyde meg.
Dette er latterlig.
Gérard, hent en kaffe til henne og gjør som jeg sier.
- Føler du deg noe bedre nå? - Slutt å late som du bryr deg!
Vel, det ser utvilsomt slik ut.
La oss begynne på nytt med blanke ark.
- Når du er klar, frue. - Jeg skal sende inn en klage.
La oss alle ta et dypt åndedrag.
Det er nok best vi glemmer truslene du kom med.
Walid Benaoud ble operert for to timer siden på Bichat sykehus.
De klarte å stoppe blødningen.
- Vil han klare seg? - De vet ikke.
Han er ikke helt stabil ennå.
Avhøret fortsetter klokken 21.40.
Frue, du forstår sikkert hvorfor vi er skeptiske.
Du insisterer på å vite om han vil overleve,
samtidig som du hevder at du ikke kjenner ham personlig.
BENAOUD WALID ARMERINGSARBEIDER-FORMANN
Jeg dyttet ikke Walid.
Walid? Hun kaller ham Walid nå.
Jeg spurte om ham fordi...
...jeg er veldig glad i ham.
Faktisk mer enn det.
Ok, nå går det fremover.
Olivier, vil du ta over?
Unnskyld, jeg vil snakke litt med klienten min.
Det får han ikke.
Du må fortelle oss litt mer om forholdet du har til ham.
Du elsker ham, men hva med ham? Elsker han deg?
Jeg mener, er dere sammen?
For ordens skyld: Inspektør Olivier Hagen har kommet inn i rommet igjen.
Vel, er dere sammen?
Ja.
Hvorfor sa du ikke det tidligere?
Vi lovte å ikke si det til noen.
Vi ville leve i vår egen lille verden.
Det kunne også gjøre forholdet hans til kollegaene komplisert.
Hvor lenge?
Åtte måneder.
Unnskyld, men... hva slags forhold var dette?
Vi traff hverandre to-tre ganger i uken.
Og ja, vi lå sammen.
Er forholdet av den dominerende sorten? Er han din unge elsker?
Overhodet ikke. Vi ville ikke offentliggjøre det.
Men du kan ikke nekte for at dere har et hierarkisk forhold.
HUN BRUKER FORTIDSFORMEN
Beklager, det skyldes sikkert min mangel på fantasi,
men jeg sliter med...
Sliter med å se for deg oss sammen?
Vi møttes først på modulkontorene.
Han så etter regnskapsavdelingen. De hadde visstnok overbetalt ham.
Jeg fortalte hvor kontoret lå,
men Walid dro ikke umiddelbart.
Han spurte meg hvem jeg var.
Byggeprosjektet vårt hadde nådd opp til åttende etasje.
Vi hadde vært der hver dag i fem måneder.
Jeg hadde besøkt byggeplassen mange ganger og kjeftet på gutta.
Jeg hadde også arrangert sammenkomster.
Navnet mitt sto på kjeledressen hans.
Til tross for det
visste han ikke hvem jeg var.
Siden jeg ikke svarte umiddelbart, spurte han om jeg også hadde gått meg bort.
Da vi møttes, var jeg på vei for å sparke noen
på designteamet som lå langt etter skjemaet.
Men da...
...innen et par minutter,
forsvant sinnet mitt.
Jeg nøt øyeblikket
og sa bare: "Caroline."
Han tilbød meg en røyk.
Vi dro opp til terrassen som vendte ut mot byggeplassen.
Og han sa hvor stolt han var over å være en del av dette ville prosjektet.
Jeg hadde glemt hvor vakker byggeplassen var.
Han spurte meg når jeg var ferdig på jobb, og jeg begynte å le.
Jeg var sikker på at jeg hadde fornærmet ham.
Men det hadde jeg ikke.
Fortsett, er du snill.
Han ventet på meg utenfor i kulda.
Da jeg kom ned, hadde alle dratt. Jeg trodde ikke han mente alvor.
Jeg ville fortelle ham umiddelbart hvem jeg var.
Han smilte.
Han innså det mens han ventet.
Han ønsket meg en god kveld og begynte å gå sin vei.
Stillingen min utgjorde et problem, akkurat som med alle andre.
Men så valgte jeg å ta grep.
Jeg spurte om han ville ta en drink med meg.
Vi begynte å treffe hverandre i smug,
stadig oftere.
Pisspreik.
Hvorfor sier du det?
De er altfor forskjellige.
Hun prøver å få oss til å tro på dette eventyret.
Jeg tror heller ikke på det. Hun brukte fortidsformen mye.
Ser du det? Hun prøver å lure oss.
Kanskje det.
Men hun kan fortsatt ha dyttet ham.
Følte du deg sveket da han tok opp de dårlige arbeidsforholdene offentlig?
Det er irrelevant. Vi ligger ni uker etter skjemaet,
med dagbøter som trolig tilsvarer det teamet ditt tjener på et år.
- Forestill deg presset. - Du besvarte ikke spørsmålet.
Jeg er vet hva jeg ber mennene mine om å gjøre. Men jeg har ikke noe valg.
Jeg kan ikke endre systemet. Skal jeg bare sparke alle sammen?
Hvorfor begynte han plutselig å snakke om arbeidsforholdene? Gikk du for langt?
Da han ble formann, ville han nok avgi løfter til mennene sine.
Vise dem at han var oppgaven verdig, og at han ville forsvare dem.
Støttet de andre arbeiderne ham?
Selvsagt. Walid er karismatisk, og gutta glemmer at vi er i samme båt.
Du leder et team. Du må vite hvor lett det er å få seg fiender.
Så truslene om en arbeidskonflikt, eller til og med en streik, var ekte.
Nei, det var da de truet med å stoppe prosjektet.
Hva gjorde du da?
Jeg samlet alle mennene og fortalte at jobbene våre var i fare.
Vi kunne ikke bli splittet før vi fullførte dette prosjektet
og ga alt. Vi var avhengig av hverandre.
Om vi helte betong raskere, fullførte en etasje annenhver dag
og samarbeidet, kunne vi klare det.
Jeg sa det igjen i morges. Det må være da jeg mistet hårspennen min.
Er du sikker på at du ikke ba om det umulige?
For siste gang: Jeg hadde ikke noe valg.
Dette er et mannsdominert felt.
Du aner ikke hvor mange det er som forventer at jeg skal feile,
som tviler på at jeg er egnet, selv innad i teamene mine.
Trusler, svik, en slags paranoia... Er ikke alt det litt ekstremt?
Ja?
Jeg forteller deg at jeg elsker ham, men du...
- Du tror fortsatt at jeg dyttet ham. - Ja.
Du må bare hjelpe oss med å forstå det.
De fleste drapsforsøk finner sted i den private sfæren.
Mannen jeg elsker, ligger på sykehus. Har ikke dette gått langt nok?
Det var sykehuset. Han er død.
- Faen, hun klarte det. - Vi får ikke høre hans side.
Endte denne offentlige krangelen forholdet deres?
Det er sant at vi hadde et oppgjør.
Men vi gjorde det ikke slutt.
Du innser det kanskje ikke, men du har snakket om forholdet ditt i preteritum.
Nå begynner affektforbrytelse-snakket igjen.
- Kanskje det var det? - Du eier ikke fantasi.
Tvert om, jeg finner paranoiaen din interessant.
Du er overbevist om at noen er ute etter å ta deg. Og hva om det var sant?
Hva om Walid kom innpå deg for å manipulere deg?
Kanskje kollegaene valgte ham til å ta knekken på deres urokkelige sjef.
- Det er absurd. - Her er et mulig scenario.
Kanskje du var blendet av begjæret ditt om å bli forført.
Du trodde på dette eventyret der han ikke visste navnet ditt.
Selvsagt lurte du på om en så ung og kjekk mann kunne forelske seg i deg.
Men du fortsatte å tro på det
fordi du var smigret og kunne stige ut av rollen din.
Og så innså du det.
Da du så ham lede kampen for sosial rettferdighet,
innså du at du hadde blitt lurt.
Så du ventet et par dager,
fjernet rekkverket
og ba ham om å møte deg.
For å drepe ham.
Der ja, han har avslørt henne.
Nå er det opp til deg.
Du kan fortsette å tie.
Og hvis du ikke har noe å tilføye, vil du bli tiltalt.
Frue?
Hun bekrefter ikke at det er sant.
Olivier, kan vi ta en prat?
Hva prøver du å bevise? Du gikk altfor fort frem.
- Du ga henne ikke tid til å reagere. - Vi kan ikke gjøre noe mer.
Du nekter bare å medgi at jeg traff spikeren på hodet.
Om forholdet hennes, ja, men hvem sier at hun dyttet ham?
Kanskje det aldri slo henne at Walid kunne ha manipulert henne.
Hun innser først nå at teorien din kan være sann,
og at kjæresten hennes ikke elsket henne.
I så fall er hun såret, og da er det lite trolig at hun dyttet ham.
- Akkurat. - Greit, jeg går inn igjen.
Hun kan ha utelatt noe.
Dette er din siste sjanse til å snakke.
Nei.
Nei til hva da?
Nei, det var ikke det som skjedde.
Vi er lutter øre.
Jeg må innrømme at du imponerte meg. Du er veldig intuitiv.
Jeg hadde ikke sett på det slik,
men jeg innrømmer at det er mulig at Walid kom innpå meg for å lure meg.
Når det er sagt,
så er jeg sikker på én ting: Forholdet vårt var hundre prosent ekte.
Du kan se hvorfor vi kanskje ikke kjøper historien din.
Vi elsket hverandre. Jeg vet det.
Når vi var sammen, spilte ingen av oss en rolle.
Så la oss si du har rett om hvordan vi møttes.
Men når det kommer til resten, tar du feil.
Vi kan fortsatt forestille oss at forholdet deres var vanskelig.
I hvert fall når dere snakket om byggeplassen.
Vi snakket ikke om den.
Han prøvde i begynnelsen, men så holdt vi ting adskilt.
Ellers ville det ikke ha fungert.
Beklager om dette høres naivt ut, men hvordan klarte dere å holde ting adskilt?
Synene våre på ting var for ulike, til og med motstridende til tider.
Vi jobbet kanskje på samme sted, men forholdet vårt var separat.
Vi møttes om kvelden, vanligvis på et hotell som noen ganger lå langt unna.
Bare da fikk jeg avreagert litt.
Vi er som to elskere som kommer fra to ulike verdener,
som bare er glad for å møtes der
og være sammen.
Han snakket aldri om jobben sin,
arbeidsrytmen, teamene sine?
- Alle snakker om det. - Vi gjorde aldri det.
Helt til han tok det opp offentlig.
Som sagt forsto jeg det. Men vi måtte skynde oss.
Det er mange kroppsarbeidere i familien min, så jeg vet hvordan dette fungerer.
Du sa du måtte få fart på sakene,
men jeg lurer på om du egentlig kunne gjøre det.
Hva mener du?
De jobbet i et høyt tempo, og det å øke tempoet ytterligere
ville ha gått utover sikkerheten.
Nei, sikkerhet har alltid vært viktig for meg.
Jeg ville aldri ofre mine menns sikkerhet.
Her har jeg
all dokumentasjonen som beviser at alle forskriftene har blitt fulgt.
Forskrifter er på en måte teoretiske, eller hva?
Alt er redegjort for på papiret, men i realiteten...
Selskapet har flere ansatte som sjekker at disse forskriftene følges.
Her har dere en oversikt over alle inspeksjonene og rapportene deres.
Så du har folk som går rundt og sjekker alt?
Det er påbudt. De må også bevise at de har sjekket alt.
La meg se om jeg forstår det riktig.
En time før fallet
var en inspektør innom og markerte at rekkverket var på plass.
Rekkverket gikk ikke bare sin vei.
Kan du fortelle hvordan man fjerner et rekkverk?
To stenger skrus inn i en betongplate.
- Så settes plankene på krokene. - Vent...
Hvorfor valgte noen som ville dytte ham å fjerne alle stolpene,
når han bare kunne ha fjernet plankene?
Og det tar lenger tid å skru dem løs og fjerne dem.
Er det en god grunn til å fjerne dem?
For å få tilgang til hovedplatens rammer og koble det til motvekten.
En jobb for en armeringsarbeider.
Og?
Bare han kan ha fjernet de stolpene.
Den kvelden jobbet Walid Benaoud sent for din skyld.
For å opprettholde den ville rytmen du krevde.
Så du har rett, han elsker deg faktisk.
Men han fjernet rekkverket.
Han satt ikke inn nytt fordi han ikke hadde tid til det.
Mener dere nå at dette var en ulykke?
Nei, det var ingen ulykke. Det var en tragedie.
Offeret kjenner til sikkerhetsforskriftene slik som alle de andre.
Men de samsvarte ikke lenger med de nye målene.
Du prøvde å holde ting adskilt.
Trygghet på den ene siden, arbeidsrytme på den andre.
Kjærligheten på den ene siden, arbeiderne dine på den andre.
Men avgjørelsene våre påvirker folk, frue.
Og når vi kjenner dem, gjør det vondt.
- Fra et juridisk perspektiv... - Vi er ferdig her.
Hvordan går det med ham?
Jeg er lei for det.
Dere forteller meg at det er min skyld at han døde, og at vi er ferdig her.
Nei, dette er ikke et juridisk spørsmål.
Du kan dra, frøken Solal.
Hvorvidt du er skyldig, må du avgjøre selv.
Bravo.
Bravo, Olivier.
- Du var flink. - Ja, jeg ble veldig imponert.
- Godt jobbet. - Takk.
- Hvor ble Audrey av? - Aner ikke.
- Hva sa hun? - Ikke noe spesielt.
Du tror ikke hun hører hjemme her, gjør du vel?
Selvsagt ikke.
Jeg skal gjøre det vi snakket om og ta en prat med ledelsen
om tabben hun gjorde med advokaten.
Selvsagt. Skal vi dra?
Laetitia. Kan vi ta en liten prat?
- Vi ses nede? - Ja.
Hva er det?
Vil du suspendere meg?
Har jeg noe valg?
Jeg ville ikke ha tabbet meg ut hvis du hadde forsvart mennene dine.
Vi kunne ikke la henne true Olivier. Du er lederen og må beskytte teamet ditt.
Selv om et av medlemmene er ustyrlig?
Bare suspender meg hvis det er det du vil gjøre.
Men jeg vet ikke hvem av oss som vil være her stort lenger.
Hva mener du med det?
Bare vent og se.
Advokat Claire Bertin. Legg igjen en beskjed, så ringer jeg deg tilbake.
Claire, det er Audrey.
Du, jeg ville ikke bry deg med dette,
men jeg må vite hvem som fortalte deg om Laetitia Serras sykepermisjon.
Alle tror jeg gjorde det,
og ting er komplisert.
Ring meg tilbake, er du snill.
Tekst: Rune Kinn Anjum