EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Dina smycken och hårspännen.
Vi börjar inspelningen kl. 21.11
i närvaro av kommissarie Hagen och assistent Matif.
Du är anhållen för mordförsök.
Telefonen.
Hederslegionsmärket.
Vad hände?
Var du rädd att arbetarna skulle strejka?
Att de skulle lägga ner arbetet?
Du kommer att märka att 24 timmar är lång tid.
- Han bluffar bra. - Han bluffar inte.
En gång väntade han i över 16 timmar innan en kille började prata.
Vår förre chef älskade det.
Hon ser tuff ut.
Hennes arrogans går mig redan på nerverna.
Har han instruerat dig?
Det här är nåt nytt. Höga chefer som coachas av sina advokater inför häktet.
Jag är nyfiken på vad han har sagt.
Andas lugnt? Stirra stint på förhörsledaren?
Knuffa ut uppkäftiga arbetare från byggnader kunde du redan?
- Måste du använda den tonen? - Advokaten.
Du talar inte till mig på det viset.
Det var som fan.
Enligt de första vittnesmålen skällde offret ut dig inför öppen ridå.
Tog du så illa vid dig?
- Vad hände med oskuldspresumtionen? - Jag vill hellre fokusera på sanningen.
Lyssna så ska jag förklara. Ja, jag var på byggarbetsplatsen,
på platskontoret, 100 meter från olycksplatsen.
Fanns det några vittnen?
Era kollegor dök upp och bad mig följa med hit.
Och ingen annan var där.
Det stämmer, jag satt ensam med schemaläggningen.
Varför var ni inte på ert bekväma kontor i åttonde distriktet?
För att jag är ute på fältet. Den här typen av bygge kräver att man är där.
Föreställ er proportionerna när man bygger en kontorsskrapa.
Man gjuter betong på 110 meters höjd mitt i La Défense.
Tänk er oljudet, människorna, dammet...
På kvällen med?
Det här projektet kostar hundratals miljoner euro.
Och vi ligger redan nio veckor efter.
Så ja, jag jobbar övertid. Och det är jag inte ensam om.
Ni måste ha hittat hundratals mobiltelefoner i området, eller hur?
Det finns bara en mobilmast på den höjden.
Och just då var det bara 19 personer där.
Alla andra har alibi. Det var bara du som inte hade sällskap av nån.
Så min första fråga är enkel: Knuffade du Walid Benaoud?
Dina insinuationer är löjeväckande.
Om jag gjorde mig av med varenda belackare hade byggbranschen snart varit avfolkad.
Det har alltså hänt förr?
Du har ingen aning om vilka duster jag har fått utkämpa i denna mansdominerade värld.
Som kvinna har jag alltid blivit klappad på huvudet av män som du.
Ärligt talat så är jag inte konflikträdd.
Och jag har aldrig behövt bli hårdhänt för att vinna poäng.
Våld kan vara en sista utväg. Det är förvånande hur man reagerar ibland.
Det är därför jag alltid återvänder till fakta.
Då ska vi prata om fakta.
Förutom grundlösa gissningar, en påstådd telefon
och dina kvinnoföraktande kommentarer, har du några konkreta bevis?
Jag försöker bara förstå.
Dina försök att manipulera mig är patetiska. Du har ingenting!
Jag gillar när Olivier låter dem tro att de har tagit hem en poäng.
- Hon erkänner aldrig. - Typiskt chefer...
De har alltid svårt att erkänna sina misstag.
Även om det känns bra att göra det. Det är en lättnad.
Om man är skyldig, ja.
Och för sista gången var det inte jag som skvallrade om Laetitias sjukskrivning.
Kan ni tala om hur det är med honom?
Nu råkar det vara så att vi faktiskt har konkreta bevis.
Våra kollegor på plats noterade att på stället där offret föll...
...hade skyddsräcket tagits bort.
Tror ni verkligen att han blev knuffad?
Det borttagna skyddsräcket tyder på uppsåt.
- Jag hade inget med det att göra. - Jag skulle vilja tro dig.
Problemet är att våra kollegor hittade det här på marken.
HÅRSPÄNNE
Är det inte märkligt att mitt hårspänne hittades precis där han slog i marken?
Jag tycker att det talar för sig självt.
Det räcker nu. Det är uppenbart att det är nån som försöker sätta dit mig.
Nu sitter jag här och måste förklara mig för dig.
Har du fiender, madame Solal?
Framgång föder hat, särskilt när man är kvinna.
Om jag blir syndabock kan nån annan ta min plats.
Och det är många som skulle vilja göra det.
- Kommer du att tänka på nån särskild? - Nån konkurrent.
Eller min före detta arbetsledare, duktig ingenjör, men en riktig mansgris.
Före detta?
Ja, jag fick sparka honom ganska omgående. Han skapade osund stämning.
- Du gillar inte att bli ifrågasatt. - Inte du heller, verkar det som.
Du har ett rykte om dig att vara auktoritär.
Det säger många som inte kan ta order av en kvinna.
Nån lyckades smita in...
...knuffade ner en av mina anställda och såg till att jag blev anklagad.
Du har livlig fantasi, men mina kollegor har kollat övervakningsbilderna.
Det fanns inga obehöriga på området.
Ja, då vet jag inte.
Jag var på byggarbetsplatsen i morse för att motivera dem att öka tempot.
Jag måste ha tappat hårspännet då.
Hur det är med honom?
Varför vill du så gärna veta?
Är det så konstigt att jag undrar hur en av mina anställda mår?
Vad håller hon på med?
Vill hon få oss att tro att hon bryr sig ett dugg om arbetarna?
Nej, hon frågar om honom för att hon är rädd att han ska prata.
Hon ger oss sin version när hon vet att han är död.
Kanske det.
Men hur kan jag utesluta att allt du vill veta
är om han kan prata eller inte?
Jag förstår.
Kan ni hålla mig informerad om hans tillstånd?
Tack så mycket. Adjö.
Offret opererades för två timmar sen. De har stoppat blödningen.
Det finns hopp, men han är inte utom fara än.
Tänker du låta henne veta?
Nej, vi väntar. Jag vill höra hennes version.
Eller så säger du att han kommer att klara sig.
Så att hon tror att han kan prata, och hon inte kan ljuga obehindrat?
- Det är smart. - Eller säg att han är död.
Då är hon mindre försiktig, och det blir enklare att slå hål på hennes historia.
Risken är att hela utredningen går omkull.
Det är upp till dig.
Jag tar inte den risken.
Informationen kan bli värdefull senare. Om hon står på sig har vi ett trumfkort.
Kör på.
Vad väntar vi på?
Jag säger inget förrän jag vet hur det är med honom.
Jag kan höra mig för, men jag vill veta varför du är så orolig.
Har du aldrig hört talas om empati?
Trots hans utbrott så gillade jag honom.
Det händer att alla är emot mig, men han...
Det var knappast nån av hans arbetskamrater.
- Vad menar du? - Han är...
...pålitlig och lättsam.
- Han är omtyckt av alla i armeringslaget. - Armeringslaget?
De som bygger nätet av armeringsjärn som betongen gjuts i.
Det är därför det kallas armerad betong.
Walid Benaoud hade nyligen blivit förman.
Hon känner honom.
Då känner ni honom?
Inte direkt.
Men ni sa ju själv att han skällde ut mig inför öppen ridå. Det är svårt att glömma.
Men du vet vad hans arbetskamrater tyckte om honom.
Du kanske kollade upp honom för att ta reda på om han var en bråkmakare?
Jag knuffade honom inte!
Hon tar sig för munnen. Hon döljer nåt.
Har du läst det i din manual?
Står det nåt om hur man blir kvitt hennes förbannade översittarattityd?
Om det inte var du, vem var det då?
Du beskriver en man som drar jämnt med alla utom med dig.
Ja, på det stora hela, men ibland är det spänningar mellan arbetslagen.
Gjutarna skyller alla förseningar på armeringslaget.
- För att armeringen inte är klar? - Ja, eller gjutformarna.
- Och det är ett annat lag? - Ja, gjutformslaget.
De gör gjutformar för betongen.
Ibland uppstår det spänningar, men att de skulle döda varandra...?
- Det har jag svårt att tro. - Ja, jag håller med.
För jag tror fortfarande att det var du.
Kan vi återgå till fakta?
Glöm inte att du har rätt att tiga.
Tvärtom - jag tänker prata.
Monsieur Hagen...
Din inställning är oacceptabel. Det var en fruktansvärd olycka.
Du och ditt team har ingen aning om vilka kontakter jag har.
Jag kan få dig omplacerad på ett kick.
Som du vräker ur dig borde det bli lätt.
- Vad sysslar hon med? Var det där ett hot? - Lugn nu. Vi låter oss inte provoceras.
- Tog de inga foton när ambulansen kom? - Jodå.
Titta.
Här är de.
Deras arbetskamrat låg där halvdöd och de tog bilder med sina mobiler.
- Teknikens under... - Hon kanske vill se.
- Laetitia, gör det inte. - Jag har fått grönt ljus av min läkare.
Jag får vara här. Jag tänker inte sabba nåt.
Jag sa nej. Om hon känner honom blir chocken för stor.
Hon får inte komma undan med det här.
Om hon pratar mer om offret kanske vi hittar en öppning.
Vart ska du?!
Ville du veta? Titta här. Ingen vacker syn.
Kommissarien, gör nåt.
Nå? Vill du inte se?
Gör det ont att se konsekvenserna av sina handlingar?
Laetitia, ut!
Hon har ingen rätt att hota oss.
Nu!
Vi tar paus.
Förhöret avbryts kl. 21.31.
- Hon är i chock, vi kan knäcka henne. - Han har rätt.
- Vi fortsätter sätta press. - Konfrontation funkar inte på henne.
- Ska jag vara mjukare mot henne? - Nej. Jag vill prova nåt annat.
- Vi lugnar ner det lite, okej? - Dålig idé.
Vi har förhört hundratals misstänkta.
Du går in igen, ber om ursäkt,
erbjuder kaffe och talar om vad sjukhuset sa.
Hon känner tillit. Sen kan du ta upp hennes relation till offret.
Du vet att det inte är ett spel, va?
Du ska fokusera på deras relation och få henne att prata.
Hon kommer inte att erkänna mordet över en kopp te. Glöm det!
Än så länge är det jag som bestämmer här. Tyck som du vill, men gör som jag säger.
Helt otroligt.
Gérard, hämta kaffe till henne och gör som jag säger.
- Känns det bättre? - Sluta låtsas som om du bryr dig!
Så du mår alltså bättre.
Vi börjar om på ny kula.
- När du är redo, madame. - Jag tänker anmäla er.
Nu lugnar vi ner oss, allihop.
Det är nog bäst att vi glömmer de där hoten du framförde.
Walid Benaoud opererades för två timmar sen på Bichat-sjukhuset.
De lyckades stoppa blödningen.
- Kommer han att klara sig? - De vet inte än.
Han svävar mellan liv och död.
Förhöret återupptas kl. 21.40.
Madame, du måste förstå varför vi undrar.
Du frågar om och om igen om han kommer att klara sig
samtidigt som du säger att du inte känner honom personligen.
BENAOUD WALID FÖRMAN, ARMERINGSLAGET
Jag knuffade inte Walid.
Walid? Hon kallar honom Walid nu.
Jag frågade om honom, för...
Jag håller av honom.
Till och med mer än så.
Okej, det går framåt.
Olivier, vill du ta över?
Ursäkta, jag skulle vilja tala med min klient ett slag.
Det får han inte.
Du måste berätta lite mer om era känslor för varandra.
Du älskar honom, men han då? Älskar han dig?
Jag menar, har ni ett förhållande?
För ordningens skull: kommissarie Olivier Hagen ansluter till förhöret.
Har ni ett förhållande?
Ja.
Varför sa du inte det tidigare?
Vi lovade varandra att hålla tyst om det.
Vi ville hålla det för oss själva.
Och det hade kunnat bli märkligt med hans arbetskamrater. Jag respekterar det.
Sen hur länge?
Åtta månader.
Ursäkta mig, men... Vad var det för typ av förhållande?
Vi träffades två-tre kvällar i veckan.
Och ja, vi låg med varandra.
Bygger det på dominans? Är han din "toyboy"?
Inte alls. Nu förstår ni varför vi inte ville prata om det.
Men du kan inte neka till att det finns ett inslag av underordning.
HON TALAR I DÅTID
Ursäkta, det är säkert jag som har brist på fantasi,
men jag har svårt...
Att se hur det kan fungera mellan oss?
Vi träffades en kväll på platskontoret.
Han skulle till ekonomiavdelningen. De hade visst betalat honom för mycket.
Jag förklarade vägen...
...men Walid dröjde sig kvar.
Han frågade vem jag var.
Bygget hade nått till åttonde våningen.
Vi hade varit där varje dag i fem månader.
Jag hade varit uppe på bygget flera gånger och skrikit på killarna.
Jag hade ordnat små sammankomster.
Mitt namn stod på hans overall.
Trots det...
...visste han inte vem jag var.
Jag tvekade lite så han frågade om jag också hade gått vilse.
Jag var på väg att sparka några konsulter som låg långt efter i planeringen.
Men då...
...hastigt och lustigt...
...var min ilska som bortblåst.
Jag sveptes med i stunden...
...och svarade bara "Caroline".
Han erbjöd mig en cigarett.
Vi gick upp på terrassen med utsikt över bygget.
Han sa hur stolt han var över att vara del i det här galna projektet.
Jag hade glömt hur vacker byggarbetsplatsen var.
Han frågade mig när jag slutade och jag började skratta.
Jag trodde att jag hade förolämpat honom.
Men inte alls.
Vi är idel öra.
Han väntade på mig i kylan utanför kontoret.
När jag kom ut hade alla gått. Jag trodde inte att han menade allvar.
Då fick jag lust att säga vem jag var.
Han log.
Det hade slagit honom när han stod och väntade.
Han önskade mig en trevlig kväll och började gå.
Min ställning innebar ett problem, som det gjorde med alla andra.
Så det blev jag som tog initiativet.
Jag föreslog att vi skulle ta ett glas.
Vi träffades i smyg...
...allt oftare.
Skitsnack.
Varför säger du det?
De är alldeles för olika.
Hon drar en vals.
Jag är också skeptisk. Hon har pratat i dåtid flera gånger.
Ser du? Hon försöker blåsa oss.
Kanske det.
Hon kan ändå ha knuffat honom.
Kändes det som ett svek när han tog upp de dåliga arbetsförhållandena offentligt?
Det handlar inte om det. Vi ligger nio veckor efter.
Varje dag betalar vi böter som motsvarar vad ert team tjänar på ett år.
- Tänk er vilken stress. - Du svarade inte på frågan.
Jag vet mycket väl vad jag kräver av min personal, men jag har inget val.
Jag kan inte ändra på systemet. Ska jag bara kicka alla?
Varför började han plötsligt prata högt om arbetsförhållandena? Gick du för långt?
När han blev förman ville han nog visa de andra
att han var uppgiften mäktig och att han skulle stå upp för dem.
Stod de anställda bakom honom?
Ja. Walid är charmig och killarna förstår inte alltid att vi sitter i samma båt.
Du chefar över en grupp. Du måste veta hur lätt det är att skaffa fiender.
Så hoten om konflikt eller rentav strejk var verkliga?
Nej, det verkliga hotet var konkurs.
Vad gjorde du?
Jag kallade till möte och förklarade att våra jobb stod på spel.
Vi kunde inte lägga ner eller bli oense innan projektet var klart.
Vi var tvungna att ge allt. Vi var alla beroende av varandra.
Om gjutningen gick snabbare, en våning varannan dag,
om vi jobbade tillsammans, då skulle det gå.
Jag sa samma sak i morse. Då måste jag ha tappat mitt hårspänne.
Var det inte att be om det omöjliga?
Ännu en gång: Jag hade inget val.
I en så mansdominerad miljö
finns det så många som bara väntar på att jag ska sabba till det
så att de kan ifrågasätta mig, också bland min egen personal.
Hot, svek, nåt slags paranoia... Blir det inte lite väl mycket?
Ja?
Jag har förklarat att jag älskar honom, men ni...
- Ni tror ändå att jag knuffade honom. - Ja.
Du måste hjälpa oss att förstå.
De flesta mordförsök sker i nära relationer.
Mannen jag älskar ligger på sjukhus. Har det här inte gått tillräckligt långt?
Det var sjukhuset. Han är död.
- Fy fan, hon lyckades. - Vi får inte höra hans version.
Innebar grälet inför öppen ridå att förhållandet tog slut?
Vi grälade, visst.
Men vi gjorde inte slut.
Jag vet inte om du är medveten om det, men du talar om ert förhållande i dåtid.
Du vill få det till ett crime passionnel.
- Kanske för att det stämmer? - Du har dålig fantasi.
Tvärtom, jag vill veta mer om din paranoia.
Du tror att nån var ute efter dig. Tänk om det stämmer?
Tänk om Walid uppvaktade dig för att manipulera dig?
Hans arbetskamrater kanske bad honom att mjuka upp deras stränga chef.
- Nonsens. - Här är ett möjligt scenario.
Omdömet kanske fördunklades av din längtan efter en romans.
Du trodde på honom när han så vackert beskrev hur han inte kände till ditt namn.
Du var förstås förvånad över att en så ung och stilig man hade förälskat sig i dig.
Men du valde att tro på det
för du var smickrad, det blev som en verklighetsflykt.
Men verkligheten hann ifatt.
Dagen då han gav uttryck för ett socialt patos...
...förstod du att du hade blivit förd bakom ljuset.
Så du väntade några dagar...
...tog bort skyddsräcket...
...och bad honom att träffa dig.
För att döda honom.
Där satt den. Han har henne.
Nu är det upp till dig.
Du kan välja att fortsätta tiga.
Och om du inte har nåt att tillägga blir det rättegång.
Madame?
Hon erkänner inte.
Olivier, kan vi prata?
Vad är det du försöker bevisa? Du var för het på gröten.
- Du gav henne inget utrymme att reagera. - Vi kan inte göra nåt annat.
Du vägrar medge att jag slog huvudet på spiken.
Om deras förhållande, visst, men innebär det att hon knuffade honom?
Hon tänkte kanske aldrig tanken att Walid försökte manipulera henne.
Det kanske slog henne nyss att du har rätt och att hennes älskare inte älskade henne.
Så hon är sårad, men det var förmodligen inte hon som gjorde det.
- Precis. - Då fortsätter vi.
Hon kanske inte har sagt allt.
Du får en sista chans att förklara dig.
Nej.
Vadå nej?
Nej, det var inte så det gick till.
Vi är idel öra.
Jag måste medge att jag är imponerad. Du har intuition.
Jag hade inte sett saken på det viset...
...men det är möjligt att Walid kan ha närmat sig mig för att gillra en fälla.
Å andra sidan...
En sak är jag säker på: Vårt förhållande var hundra procent äkta.
Det låter lite för bra för att vara sant.
Vi älskade varandra. Det vet jag.
När vi var tillsammans var det ingen av oss som spelade teater.
Du må ha rätt om hur vi träffades...
...men vad gäller det andra har du fel.
Det är ändå lätt att dra slutsatsen att förhållandet var konfliktfyllt.
- Åtminstone när ni pratade om jobbet. - Vi pratade inte om det.
Han tog upp det i början, men sen höll vi det åtskilt.
Det skulle aldrig ha gått annars.
Ursäkta om det låter naivt, men hur kunde ni hålla det åtskilt?
Våra åsikter stod så långt ifrån varandra, diametralt motsatta.
Vi arbetade på samma ställe, men förhållandet blev som en tillflykt.
Vi träffades på kvällarna, oftast på ett hotell, ibland långt bort.
Det var enda gången jag kunde lätta på trycket.
Vi var som två älskande från två skilda världar.
Vi bara ställde ner väskorna, glada över att ses...
...och vara tillsammans.
Pratade han aldrig om jobbet,
om arbetstakten eller arbetslaget?
- Det gör alla människor. - Inte vi.
Men sen tog han upp det inför öppen ridå.
Som jag sa, jag förstår. Men vi var tvungna att öka tempot.
Jag kommer från en arbetarklassfamilj, jag vet hur det fungerar.
Du säger att ni måste öka tempot,
men frågan jag ställer mig är om det var möjligt.
Vad menar du?
De jobbade redan i högt tempo, så att trissa upp tempot ytterligare
hade gått ut över säkerheten.
Nej, jag har alltid prioriterat säkerheten.
Jag kompromissar aldrig med personalens säkerhet.
Jag har med mig...
...dokument som visar att alla regler har följts.
Regler kan funka bra i teorin, eller hur?
Allt ser bra ut på papperet, men i verkligheten...
Företaget har flera kontrollanter som ser till att reglerna efterlevs.
Här finns deras schema och rapporter från samtliga kontrollanter.
Så ni har folk som går runt och kollar allting?
Det är obligatoriskt. När en kontroll genomförs registreras det elektroniskt.
Så om det här stämmer...
...en timme innan han föll ner
hade en kontrollant intygat att skyddsräcket var intakt.
Ett skyddsräcke lossnar inte av sig självt.
Hur monterar man ner ett skyddsräcke?
Det är två stolpar förankrade i betong.
Sen hänger man plank i fästena.
Vänta...
Varför skulle nån som ville knuffa ner honom ta bort stolparna
när det hade räckt att ta bort plankorna?
Dessutom är det tidsödande, stolparna måste skruvas loss.
Finns det nåt skäl att ta bort dem?
För att komma åt armeringsnätet till betongplattan och fästa det.
Ett jobb för en betongarmerare.
Än sen?
Det är enda skälet att ta bort stolparna.
Walid Benaoud arbetade sent den kvällen för din skull.
För att hålla det höga tempo som du hade krävt.
Så du har rätt, han älskar dig.
Men det var han som tog bort räcket.
Han satte inte upp det igen, för han hann inte.
Har du börjat luta åt att det var ett olycksfall?
Nej, det var inget olycksfall. Det var en tragedi.
Han kände till säkerhetsreglerna som alla andra anställda.
Fast reglerna gick stick i stäv med den nya målsättningen.
Du försökte hålla allting åtskilt.
Säkerheten å ena sidan, arbetstakten å den andra...
Ditt förhållande å ena sidan, dina anställda å den andra...
Men dina beslut påverkar människor, madame.
Och när de står oss nära gör det ont.
- Ur juridisk synvinkel... - Vi är klara här.
Hur är det med honom?
Jag beklagar.
Ni säger att det var mitt fel att han dog och att vi är klara här.
Det här är inget polisärende.
Du är fri att gå, madame Solal.
Huruvida du är skyldig lämnar jag åt ditt samvete att avgöra.
Bravo.
Bravo, min vän.
- Du var grym. - Ja, jag blev helt paff.
- Snyggt jobbat. - Tack.
- Var blev Audrey av? - Ingen aning.
- Vad sa hon? - Inget särskilt.
Du tycker väl inte att hon hör hemma här?
Såklart inte.
Jag ska göra som vi bestämde och prata med ledningen
om hennes miss med advokaten.
Självklart. Ska vi gå?
Laetitia. Kan vi prata lite?
- Ses vi där nere? - Ja.
Vad är det?
Kommer jag att bli avstängd?
Det är oundvikligt.
Det hade aldrig hänt om du hade stått upp för din personal.
Hon får inte hota Olivier så där. Som chef måste man försvara sin grupp.
Även när nån i gruppen går för långt?
Det är upp till dig. Stäng av mig, om du vill.
Men jag är inte så säker på vem av oss två som blir kvar längst.
Vad ska det betyda?
Det får du se.
Advokat Claire Bertin. Lämna ett meddelande, så ringer jag upp.
Claire, det är Audrey.
Jag vill egentligen inte be dig om det här,
men jag måste få veta vem som berättade om Laetitia Serras sjukskrivning.
Alla tror att det var jag och...
Tja, det är rätt invecklat.
Var snäll och ring mig.
Undertexter: Fredrik Papp