‎CELE TREISPREZECE MOTIVE ESTE UN SERIAL ‎CARE TRATEAZĂ PROBLEME REALE.
‎SEZONUL FINAL ILUSTREAZĂ TEME DIFICILE, ‎PRECUM BOLILE MINTALE.
‎DACĂ VĂ CONFRUNTAȚI CU ASTFEL DE PROBLEME, ‎SERIALUL VĂ POATE AFECTA NEGATIV.
‎URMĂRIȚI CU UN ADULT DE ÎNCREDERE.
‎DACĂ AVEȚI NEVOIE DE AJUTOR, ‎APELAȚI LA PĂRINȚI, PRIETENI,
‎CONSILIERI ȘCOLARI ‎SAU ADULȚI DE ÎNCREDERE.
‎PUTEȚI SUNA LA O LINIE DE ASISTENȚĂ ‎SAU ACCESA 13REASONSWHY.INFO.
‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Totul se rezumă la o întrebare.
‎Vei supraviețui liceului?
‎Eu voi supraviețui?
‎Știu prea mulți oameni ‎care nu au reușit.
‎Ne-am luat adio de prea multe ori.
‎Am jelit timp prea îndelungat.
‎Liceul Liberty a avut parte ‎de prea multe traume și tragedii.
‎Pierderea încă unui coleg ‎din ultimul an...
‎e prea mult de îndurat pentru copii, ‎dar Liberty nu e singurul liceu afectat.
‎Prea multe licee de azi ‎sunt obligate să înfrunte tragedii.
‎Prea mulți dintre tinerii noștri nu ajung ‎la absolvire,
‎iar noi facem prea puțin pentru schimbare.
‎Și trebuie să ne întrebăm ‎nu doar cum putem aduce schimbarea...
‎dar și ce am făcut noi ‎ca să dăm lumii lor această formă.
‎Cum suntem noi răspunzători?
‎Ce poveri punem pe umerii tinerilor?
‎Ce instrumente le reținem?
‎Cum am ajuns aici...
‎din nou?
‎CU ȘASE LUNI ÎNAINTE
‎Ce...?
‎Justin?
‎Îmbracă-te.
‎Să mergem!
‎Unde mergem?
‎Monty încă e în viață.
‎Ce e?
‎Ce dracu' vrei?
‎Monty, ne pare rău.
‎Nu credeam că se va întâmpla asta.
‎Credeam că ai murit.
‎- Nu... ‎- Voiai să-ți reabilitezi numele?
‎- Și mi-ai înscenat un omor? ‎- Protejam pe cineva.
‎Credeam că ești mort.
‎M-au luat de parcă eram mort,
‎dar, după câteva operații ‎și vreo 200 de suturi, iată-mă!
‎- O putem rezolva. ‎- Ba nu, la dracu'!
‎Mă închid pe viață. Ce să rezolvăm?
‎Putem depune mărturie...
‎Cei ca mine n-au parte de proces.
‎Și Bryce?
‎Ce-i cu el?
‎- Unde e dreptatea lui? ‎- A rănit multă lume.
‎Da, iar tu ești la fel de rău.
‎Strici viețile cui îți convine.
‎Bryce era un nenorocit de violator, ‎și tu, la fel.
‎Am coșmaruri...
‎în fiecare noapte.
‎E nasol, dar mă pricep să disimulez,
‎deci nu cred că ai mei au observat.
‎Clay, sigur nu vrei ‎să vii cu noi la instituție?
‎Poate fi distractiv.
‎Când a fost vreodată distractiv ‎ceva numit „instituție"?
‎Justin ar vrea să te vadă.
‎O să-l văd acasă...
‎la petrecere.
‎Clay, am primit notele tale ‎de pe primul semestru.
‎- Cum? ‎- Prin e-mail, de la școală.
‎Ca întotdeauna.
‎Da...
‎Eu nu...
‎Nu m-am descurcat la examene.
‎- E de înțeles. ‎- Vom vorbi la școală.
‎- Nu! ‎- Ba da.
‎Să ți se ofere înțelegere ‎pentru ce ai îndurat.
‎Dar, Clay...
‎trebuie să te gândești la facultate.
‎Ți-ai terminat cererile?
‎Vrem să simți ‎că poți apela la noi pentru orice.
‎Dacă nu poți apela la noi,
‎trebuie să ne gândim să reîncepem ‎ședințele cu dr. Ellman.
‎Rahat!
‎Scuze.
‎Ce zici, Clay?
‎Despre ce?
‎Despre dr. Ellman.
‎Nu știu.
‎Iată cum stă treaba: o duc bine.
‎Cât de bine o poți duce la o lună ‎după ce ai fost închis pentru omor.
‎Salut, Tyler!
‎Ce?
‎Au spus de ce?
‎Ascultă. Calmează-te, stai pe loc ‎și lasă-mă să mă gândesc câteva minute.
‎Când un prieten a avut nevoie de mine, ‎parcă am prins din nou viață.
‎Iubita mea nu.
‎N-are nevoie de mine.
‎Cred că mă iubește sau măcar mă place. ‎Nu sunt sigur.
‎Bună!
‎- Ai ajuns mai devreme. ‎- Și eu mă bucur să te văd.
‎- Ce e? ‎- Eu...
‎Speram să putem vorbi ‎despre noi și toate astea.
‎Trebuie să plec.
‎- Șeriful l-a chemat pe Tyler. ‎- Ce dracu'?
‎Ai lui nu știu. Trebuie să-l conduc.
‎- E vorba de Bryce? ‎- Nu știe.
‎- Vin. ‎- Nu.
‎Ajut-o pe Jess cu petrecerea, ‎altfel o să se sperie.
‎- Dar tu ești speriat? ‎- Nu.
‎- N-am nimic. ‎- Uită-te la mine, Clay.
‎- Totul va fi bine. ‎- Știu. Mă descurc.
‎De ce îmi ajut prietenii?
‎Pentru că au nevoie de mine.
‎Calmează-te, ca să poți gândi limpede.
‎Dacă nu faci față, îi oprești, ‎ceri un avocat și mă suni.
‎Bine. Am înțeles.
‎- Mă aștepți? ‎- Desigur.
‎Bine.
‎Credeam că s-a terminat.
‎Și eu.
‎Clay, de ce se întâmplă asta acum?
‎Nu sunt sigur.
‎Dar totul va fi în regulă, bine?
‎Ai încredere în mine, nu?
‎Întotdeauna.
‎Gata!
‎Nu e nimic special. ‎Așa e liceul în ziua de azi.
‎Nu poți lăsa garda jos, ‎pentru că nu se termină niciodată.
‎Prietenii trebuie să se susțină reciproc, ‎sau poate ieși urât.
‎Duhnește a dos aici.
‎Adică a animal mort.
‎Clay e bine?
‎Da, e în regulă.
‎Colosal.
‎Îl iubești sau doar ai grijă de el?
‎Nu avem grijă de cei pe care îi iubim?
‎A trecut prin multe.
‎Deci nu i-ai spus despre Oakland.
‎Încă nu.
‎Voiam să-i spun azi,
‎dar ne mutăm abia după Crăciun...
‎Știi de o săptămână, ‎iar dacă îi spui, o ia pe „Clay-rătură".
‎„Clay pe ulei."
‎- „Clay-rătură", mai bine. ‎- Nu.
‎Pe bune, voiam să-i spun mai devreme.
‎A trebuit să rezolve ceva.
‎- În legătură cu Justin? ‎- Nu.
‎El n-are nimic, a rămas să vină acasă ‎la ora 16:00. Respiră.
‎Lumea se bazează pe mine, ‎deci trebuie să fiu puternic și tot așa.
‎Dar visele, anxietatea și restul ‎mă fac mai puțin puternic.
‎Ce mama dracului?
‎Stai!
‎Salut!
‎E totul bine?
‎Da, e în regulă.
‎Cum a fost?
‎Au găsit armele...
‎în râu.
‎- Rahat! ‎- Nu le-au găsit originea inițial.
‎Nu au numere de serie sau amprente, ‎dar geanta...
‎Au identificat magazinul ‎de unde am luat-o.
‎Le-am spus că am cumpărat-o, ‎dar că mi-a fost furată.
‎Și te-au crezut?
‎Tatăl lui Alex era acolo. M-a ajutat.
‎Cred că e bine.
‎- Să rămână între noi deocamdată. ‎- Da.
‎- Da? ‎- Sigur!
‎Nu pot să le spun ‎prietenilor mei prin ce trec,
‎fiindcă se bazează pe mine să fiu tare.
‎Mașină! E Justin.
‎Treceți sub banner.
‎Iisuse! Cât de greu poate fi? ‎Du-te sub banner!
‎Zâmbiți, bine?
‎- Salut! ‎- Fir-ar să fie!
‎Unde e tortul?
‎Mă duc după el.
‎Bine, pe loc repaus!
‎Situația e ciudată.
‎Am avut examene, apoi vacanța.
‎Nu am petrecut timp împreună.
‎A ajuns! Aliniați-vă sub banner.
‎Zâmbiți!
‎Bun venit!
‎Am ajuns acasă!
‎Glumesc. Știu că e pentru Justin.
‎- Ai întârziat. ‎- Știu.
‎Ești beat?
‎Eu...
‎am început mai devreme.
‎Doamne!
‎Ce naiba ai?
‎E o petrecere ‎pentru un om ieșit de la dezintoxicare.
‎Clătește-ți gura.
‎- Fursecuri! ‎- Secretul e pudra de ardei iute.
‎Colosal de bun!
‎Am ajuns!
‎Da!
‎Bun venit, Justin!
‎Felicitări!
‎Da!
‎Salut...
‎Bine ai revenit!
‎Mersi.
‎Sper că aveți poftă de mâncare.
‎Poftă bună!
‎Ce faci?
‎- Bună, Jess! ‎- Bună!
‎Pare plin de viață, nu?
‎Da.
‎- Se descurcă bine. Discutăm mai târziu. ‎- Am pus-o sau nu ?
‎Nu cred, dar ne vede lumea ‎că vorbim în șoaptă.
‎Nu vreau să-i sperii.
‎Ce naiba e cu Tyler?
‎Iisuse! Ce e?
‎De asta l-am pus pe Charlie ‎să-l ducă pe Tyler acasă.
‎Nu cred că avem motiv de îngrijorare. ‎Pe bune.
‎De unde știm că ți-a spus adevărul ‎despre interogatoriu?
‎De ce ar minți?
‎Ca să se salveze.
‎L-am dus acasă cu bine. Părea calm.
‎De ce naiba e calm?
‎Nici Tyler nu vrea să se afle adevărul.
‎A făcut tot ce putea cu polițaii.
‎Să zicem că nu minte.
‎Poate să creadă ce vrea, ‎nu înseamnă că a convins poliția.
‎- Dacă îl urmăresc? ‎- Dacă ne urmăresc pe toți?
‎Asta nu înțeleg.
‎Chiar dacă nu-l cred pe Tyler,
‎cum ar putea ajunge la noi ‎sau la ceva legat de Bryce?
‎Tyler știe deBryce. ‎Tyler dă de belea cu armele.
‎Tyler ne toarnă ca să se salveze.
‎- Nu ar face-o. ‎- Ești sigur?
‎L-a sunat pe Clay să-l ajute. ‎E de încredere.
‎Mersi, „Fursecuri", ‎dar nu e așa de simplu.
‎Unii dintre noi suntem complici după fapt.
‎Am plasat dovezi. Sunt complice.
‎- Toți suntem. ‎- Eu nu sunt.
‎Alex, știi că Tyler nu ți-ar face rău, nu? ‎Niciunuia dintre noi.
‎Îmi pare rău, ‎dar nu-l cunoști destul de bine.
‎Ba cred că-l cunosc.
‎Noi trei ne vedem zilnic. ‎E prietenul nostru.
‎Îl cred pe Tyler.
‎Deci nu vom face nimic?
‎Nu avem ce face.
‎Ducă-se naibii!
‎Să vedem ce iese.
‎Nu mai depinde de noi.
‎Zach, lasă-te de băutură!
‎Alex, poți vorbi cu tatăl tău.
‎Vezi dacă polițaii au crezut ‎povestea lui Tyler.
‎- Aș putea încerca. ‎- Încetați!
‎- Nu putem pune întrebări. ‎- Trebuie să ne purtăm normal.
‎Toată lumea trebuie să se calmeze,
‎să se adune și să nu facă ceva stupid.
‎Bine? Eu și Ani ne vom ocupa de asta.
‎Voiam să fiu ascultat.
‎De când cu casetele lui Hannah, ‎voiam să atrag atenția lumii.
‎Se pare că le-am captat atenția.
‎- Bună! ‎- Salut!
‎- Unde e Clay? ‎- E sistemul nou.
‎Un fel de șosetă lăsată pe clanță.
‎În sfârșit, pot face asta.
‎- Jess, așteaptă. ‎- Ce?
‎Ce crezi că fac de o lună?
‎Nu pot...
‎face asta.
‎Nu pot fi într-o relație.
‎Nu vorbești serios.
‎Trebuie să mă pun pe mine...
‎sobrietatea mea...
‎pe primul loc.
‎Poate fi și prioritatea mea.
‎Te pot ajuta. ‎Putem să-i dăm de cap împreună.
‎Nu funcționează așa.
‎Chestia asta, noi...
‎nu-mi prinde bine.
‎- Nu sunt bună pentru tine. ‎- Nu ține de tine.
‎- Ține de mine. ‎- Ca întotdeauna, nu?
‎Îmi pare rău.
‎Bine.
‎Crăciun fericit!
‎- Andy! ‎- Da?
‎Discuția lui Standall cu fataAchola ‎de Ziua Recunoștinței.
‎Nu avem înregistrarea.
‎Nu credea că o să afle ceva, deci...
‎Au fost acolo cinci ore.
‎Nu a pornit camera sau telefonul?
‎A luat doar declarația scrisă.
‎Să-l chem pe Bill când vine?
‎Are memorie de elefant.
‎Nu, mersi. Nu e important. ‎O să-l întreb despre asta când vine.
‎'Neața, amice!
‎Crăciun fericit!
‎Ești gata să deschizi niște cadouri?
‎Da, cobor imediat.
‎Nu te lungi! Mama ta a făcut micul dejun.
‎Tată?
‎Am auzit de Tyler.
‎Ce anume?
‎- A zis că totul e bine. ‎- Așa e.
‎Nu ai de ce să-ți faci griji. ‎Vedeți-vă de ale voastre.
‎Hai să ne bucurăm de Crăciun. Se poate?
‎Winston, chemi menajera?
‎S-a strâns praful ca pe ruine.
‎Am o cameră privată conform înțelegerii ‎pe care o încalci.
‎M-a sunatamicul de la Cho.
‎Te primesc la primăvară, fără discuții.
‎Discută doar despre cecul ‎pe care-l trimiți, nu?
‎Mă descurc la Liberty.
‎Nu e cea mai bună școală publică.
‎Cunosc oameni acolo.
‎O să mă pot apropia de ei.
‎Sfinte Sisoe!
‎Scuze, dar astea sunt nou-nouțe!
‎Au deja toate aplicațiile cool.
‎Un „geniu Mac" m-a ajutat.
‎Crăciun fericit!
‎Mulțumesc. Crăciun fericit!
‎N-ați făcut rabat.
‎E prima sărbătoare a lui Justin cu noi.
‎Acum suntem faliți până absolviți.
‎De fapt, mai e ceva.
‎Dragule, aveam buget.
‎E o mică surpriză.
‎Haide!
‎E poza de Ziua Recunoștinței?
‎A ieșit binișor, nu? ‎Ținând cont de condiții.
‎E grozavă.
‎O poză cu noi patru, cum ai cerut.
‎Să-i găsim un loc.
‎Adevărul e că lucrurile astea ‎se întâmplă de ceva vreme.
‎A început după ce a murit Hannah,
‎dar, în drum spre închisoare,
‎am simțit o greutate strivindu-mă.
‎Ești bine?
‎N-am nimic.
‎M-am ridicat prea brusc.
‎Nu pot respira.
‎Inima stă să-mi sară din piept. ‎Simt că o să mor.
‎Așadar...
‎Mută-te aici.
‎Scuze...
‎Ce?
‎Mama și frații mei pleacă poimâine.
‎Ea începe la slujba nouă pe 28 ‎și vor rămâne în Seattle.
‎Transferul lui tata va dura ‎cel puțin șase luni, deci păstrăm casa.
‎Am un dormitor.
‎- Nu mă pot muta cu una, cu două. ‎- Tata te-ar vrea aici.
‎Crede că mă influențezi pozitiv.
‎E foarte drăguț...
‎dar necugetat.
‎Mama nu ar fi de acord.
‎Nu știi dacă nu întrebi.
‎Ba cred că da.
‎Nu am pe nimeni.
‎Ce m-aș face fără tine?
‎Nu știu...
‎Nu te-ai dezbrăca la meciuri ‎și nu ai merge la sex-shopuri.
‎Asta faci tu?
‎Apari în viețile oamenilor, ‎îi salvezi, apoi dispari?
‎Ca un supererou mai presus de toate?
‎Nu.
‎Am nevoie de tine.
‎Și Clay.
‎Cu toții avem, Ani.
‎La dezintoxicare ‎ați stat de vorbă și atât?
‎Da, după ce au trecut crizele de vomă ‎și stările febrile nocturne.
‎Mi le amintesc pe alea.
‎Da, mai mult am vorbit.
‎Și... am făcut activități la comun ‎și plimbări în natură.
‎Ai vorbit despre Bryce?
‎Da, eu...
‎A trebuit.
‎Dar nu despre faza aia.
‎Doar...
‎despre ce fel de om era...
‎față de mine...
‎Și despre faptul că a murit.
‎Deci...
‎discuțiile...
‎- Te-au ajutat? ‎- Așa cred.
‎Sper.
‎După cum v-am spus,
‎cutiile vor dispărea peste câteva zile.
‎Apoi putem redecora, după cum vor fetele.
‎Să se simtă ca acasă.
‎Mamă?
‎Ce crezi?
‎Tot e foarte din scurt.
‎Da, dar după cum am discutat,
‎așa pot termina liceul la Liberty ‎cu prietenii
‎și te pot vedea în weekenduri.
‎- Nu o vei face. ‎- Ba da!
‎Promit.
‎Să mă suni zilnic.
‎- S-a făcut. ‎- Va avea oră-limită?
‎Garantat!
‎Ca Jessica. Va fi acasă la ora 22:00.
‎Sau 21:00.
‎20:00?
‎La apus.
‎Dle colonel, am nevoie ‎de datele dv. de contact.
‎Să trăiți!
‎Pe aici.
‎Va fi colosal. M-am săturat de băieți.
‎Pentru mine. Ce aveți tu și Clay e grozav.
‎Nu veți mai fi la distanță. ‎E o mare ușurare, nu?
‎Da. Imensă.
‎Nici nu trebuie să-i spui că o să pleci.
‎Unde suntem, mai precis?
‎Tata ne aducea aici să facem grătar.
‎Suntem aici fiindcă...?
‎Pentru asta.
‎E a lui Bryce?
‎Ultimul exemplar rămas în sălbăticie.
‎- Ce faci, Jess? ‎- Un foc.
‎Ești sigură?
‎Sunt ultimele lui cuvinte.
‎Vrei să le auzi iar?
‎Nu.
‎Sigur că nu.
‎Toastăm pentru Bryce?
‎Nu, mersi.
‎Ai vrut să pleci, nu?
‎Să scapi de toate astea?
‎N-am vrut.
‎Atunci de ce n-ai spus nimănui?
‎Ți-am spus ție.
‎Jess!
‎- Bună! ‎- Salut!
‎Totul e în regulă cu Tyler?
‎Am vorbit cu el, n-a schimbat povestea.
‎Ce a spus Alex? Tatăl lui crede...?
‎Ce naiba?
‎Mergeți mai departe.
‎Rucsacul pe masă.
‎Ce mama dracu'?
‎- Treceți. ‎- Nu te pierde cu firea.
‎Încă nu m-am pierdut, nu?
‎Jos ghiozdanele!
‎Pe masă.
‎Fă-ți de cap!
‎- Pășiți în lateral pentru verificare. ‎- E balena de la sutien.
‎Vom vedea.
‎Vă vom percheziționa.
‎Sper că aveți o agentă să o facă,
‎fiindcă băieții tăi nu pun asta pe mine.
‎Tânăro...
‎pășește în lateral.
‎Cum zici tu.
‎Întoarce-te!
‎E o coincidență ‎că au pus detectoare de metal
‎așa repede după interogatoriul lui Tyler?
‎Birocrațiile nu se mișcă atât de repede.
‎Sunt sigur că știu.
‎Sau școala se protejează
‎după ce a devenit epicentrul ‎unei anchete de omor majore.
‎Ascultă-ți sfatul.
‎Calmează-te.
‎Nu-mi voi cere scuze.
‎Dacă transformați liceul ‎într-un stat polițienesc,
‎măcar aveți respect...
‎Ești cam dură.
‎Arătați-le elevelor respect
‎angajând agente de securitate ‎care să facă verificările.
‎Ai perfectă dreptate, dră Davis.
‎- Ai scuzele mele sincere. ‎- Da?
‎De acum înainte, aș vrea sfaturi ‎privind implementarea noilor măsuri.
‎- Vreți să-mi țin gura. ‎- Când ți-am putut eu închide gura?
‎Vrem același lucru.
‎Să protejăm copiii, ‎ca să se simtă în siguranță.
‎- Mă crezi, nu? ‎- Cred că da.
‎- Mă vei ajuta? ‎- Cum?
‎Spune-mi adevărul între patru ochi ‎și, dacă te supără ceva,
‎dacă vezi ceva dubios...
‎vii întâi la mine.
‎TÂRGUL VIITORULUI
‎Târgul viitorului a înlocuit ‎Târgul de universități,
‎căci, mai nou, nu toți trebuie ‎să meargă la facultate,
‎deci au inclus cluburi și pompieri, ‎ca să nu excludă pe nimeni.
‎E o bătaie de joc. Planeta nu are viitor.
‎IMPLICĂ-TE!
‎Deci Bolan nu te-a mustrat?
‎A vrut doar să discutați?
‎Incredibil, nu?
‎Nu ți-a cerut să faci ceva? ‎Sau să nu faci?
‎Nu.
‎Nimic.
‎Bună prezență anul ăsta.
‎Zău?
‎Eu...
‎Revin.
‎Unde te duci?
‎Ani!
‎Bună, eu sunt Estella.
‎Știu cine ești.
‎Scuze!
‎Scuze.
‎Voiam să-ți spun că admir ce faci.
‎Încerci să schimbi cultura școlii.
‎Mersi.
‎Știu că ai trecut prin multe, ‎dar ești foarte puternică.
‎Vreau să te întreb ‎dacă mă pot alătura grupului Jos labele.
‎E complicat cu tot ce s-a petrecut, ‎dar tot aș vrea să mă implic.
‎Dacă ești de acord.
‎Desigur.
‎Sigur că poți. ‎E un loc sigur pentru oricine.
‎Mersi!
‎Te-ai gândit la academiile militare? ‎Patru ani de educație excelentă.
‎Nu, vreau doar să mă înrolez.
‎Oricare dintre ramurile militare ‎te-ar dori ca ofițer
‎după ce termini facultatea,
‎dar înrolarea imediat după liceu ‎e o risipă a talentelor tale.
‎Bine punctat.
‎Nu știu, vom vedea.
‎- Gândește-te. ‎- Mulțumesc.
‎Colegiul comunitar?
‎E o treaptă intermediară. ‎După un an, te poți transfera.
‎Mulțumesc pentru intenție,
‎dar nu prea cred ‎că sunt făcut pentru facultate.
‎Păcat! Mi s-a spus că ești genul ‎care nu refuză o provocare.
‎Nu e rău...
‎Dar sunt obsedat de Nikon ‎și aici ai doar Canon.
‎Nu mă interesează. Scuze.
‎Bine.
‎Glumesc.
‎Ai fost la meciul de absolvire ‎din noiembrie?
‎Eram acolo pentru anuarul Hillcrest.
‎Da, îmi păreai cunoscut. Te cheamă...
‎- Winston, nu? ‎- Da.
‎- O seară nebună, nu? ‎- Da.
‎Sigur ai făcut poze bune.
‎- Ani! ‎- Salut!
‎Scuze. Winston, ea e prietena mea, Ani.
‎Tocmai am făcut cunoștință.
‎- Bună, Ani! ‎- Voiai să te prezint matematicienilor?
‎Da.
‎Ne mai vedem!
‎Unde sunt tocilarii?
‎Credeam că salvați viitorul.
‎Știi ce? E posibil să le fi spus oamenilor
‎că nu avem niciun viitor, deci...
‎Ce-i aia?
‎E... dr. Singh.
‎A auzit că un reprezentant al facultății ‎e interesat de mine.
‎La Occidental?
‎Le-a plăcut eseul meu.
‎Cred că le place dacă ai o viață dificilă ‎sau o poveste bună.
‎Oricum, nu e probabil să mă admită, ‎deci nu-ți face griji.
‎De ce să-mi fac griji?
‎Du-te dacă poți. E o facultate bună.
‎Cum adică studiezi aici?
‎M-am transferat.
‎De ce?
‎Am fost exmatriculat.
‎Bryan Chu a fost prins ‎spărgând serverele școlii
‎și ne-a turnat pe toți ‎ca să-și salveze pielea.
‎Deci adio, Hillcrest și Princeton.
‎Rahat!
‎E o ușurare că am fost prins.
‎Nu mai trebuie să ascund secretul.
‎Secretele te ucid.
‎Pe deasupra, ‎a început să-mi placă la Liberty.
‎Mi-aș putea clădi un viitor aici.
‎Putem limita riscul.
‎Nimeni nu-l cunoaște pe Winston.
‎- Doar Alex. ‎- Nici vorbă să-i spunem.
‎Nu înțeleg.
‎Monty l-a bătut măr. ‎De ce s-ar întoarce aici?
‎De unde să știu? ‎De ce s-ar împăca Jess cu Justin?
‎Știu doar că au fost împreună ‎în seara aia.
‎De ce n-a făcut nimic? ‎De ce nu suntem toți la închisoare?
‎Poate că nu are dovezi.
‎Poate că de asta e aici.
‎Ca să obțină dovezi.
‎- Ziceai că s-a rezolvat. ‎- Ziceai că s-a rezolvat cu armele.
‎- Așa e. ‎- Nu crezi asta cu adevărat, nu ?
‎Știai de la Ziua Recunoștinței?
‎- Speram că va dispărea. ‎- Și Oakland?
‎- De ce nu mi-ai spus nimic? ‎- Erai la pământ.
‎Pentru că erai un dezastru ambulant.
‎Mi-e bine acum.
‎N-am nimic.
‎Clay...
‎Am fugit!
‎Clay!
‎Le-am făcut pentru azi.
‎- Mulțumesc. ‎- Trebuie să-l porți.
‎- Mai târziu. ‎- Haide, Estella.
‎Trebuie să-l porți. ‎Nu va primi alt omagiu.
‎E un gest drăguț, dar...
‎- O să-l port acasă. ‎- Trebuie acum, e pentru azi.
‎Lăsați-o. Nu vrea să-l poarte.
‎Ba sigur că da. E fratele ei.
‎Ea e tristă că a murit.
‎Da, sunt sigur că da,
‎dar nu decizi tu cum se simte ea ‎sau ce simt eu.
‎Lăsați-o baltă.
‎Așa e.
‎E sora mea.
‎Plecați.
‎Cu toții!
‎Sau ce?
‎Dați jos tricourile alea! ‎Omagiați un violator.
‎Du-te naibii! A plătit pentru tine.
‎Nu l-a ucis el pe Bryce.
‎Toată lumea știe.
‎Ba pe dracu'!
‎Tu ești ucigașul.
‎Ce naiba faci?
‎Dă-te dracului de pe mine!
‎S-a ales praful de calm.
‎S-a considerat că ei au început. ‎Vor primi detenție.
‎Minunat!
‎Ce s-a ales de evitatul stupizeniilor?
‎Ai auzit ce spuneau.
‎Că e nevinovat, că am mușamalizat ‎uciderea lui Bryce.
‎Dacă știu?
‎Inventează lucruri fiindcă nu acceptă ‎că Monty l-ar fi ucis pe Bryce.
‎Clay...
‎Ce s-a întâmplat?
‎Încă înainte de bătaie, ‎te-ai pierdut în spațiu.
‎Unde te-ai dus?
‎La camera obscură e ‎primul venit, primul servit.
‎Ai prioritate doar dacă ai termene.
‎Astea-s foarte bune.
‎Sunt pentru un anuar?
‎Lideri ai elevilor?
‎Nu.
‎Sunt pentru o chestie cu amicii mei.
‎O expoziție.
‎Ești prieten cu Ani și Clay?
‎Da. Îi cunoști?
‎Oarecum.
‎Ani mi-a făcut turul târgului, ‎iar pe Clay l-am văzut la știri.
‎Nu crede știrile!
‎Clay e un tip grozav.
‎Mereu m-a susținut. Și Ani, la fel.
‎Pot împrumuta ultimele două anuare?
‎Vreau să-ți cunosc stilul și formatarea.
‎Sigur.
‎Astea-s ultimele două.
‎- Mersi. ‎- Nicio problemă.
‎- E adevărat că s-a pus cu vreo 12 tipi? ‎- Era furios.
‎Cred că a luat-o razna.
‎Fiecare își înfruntă demonii cum poate.
‎- Tu îi înfrunți? ‎- Bună!
‎Nu pare să te deranjeze nimic.
‎Nu așa trebuie să pară?
‎- Normal? ‎- Ziceai să ne destăinuim unul altuia.
‎Nu am ce să îți spun.
‎Uite...
‎Fie echipa de fotbal vorbește în dodii, ‎fie cineva știe ceva.
‎Oricum ar fi... nu putem face nimic.
‎Ce mai contează?
‎Pentru mine contează.
‎Haide!
‎Fă ceva.
‎Tony.
‎- Te poți opri o clipă? ‎- Nu.
‎Hai să vorbim.
‎N-avem ce vorbi. ‎Ultimul apel a fost respins și gata!
‎„Regretăm să vă informăm ‎că cererea pentru viza de tipEB5
‎a fost respinsă ‎pe motiv de lipsă de fonduri."
‎- Putem să mai strângem bani. ‎- Au spus „nu".
‎După toate eforturile.
‎Haide, Tony.
‎Trebuie să putem face ceva.
‎Nu înțelegi nicicum, nu?
‎Familia mea se va întoarce ‎doar angajând un traficant.
‎- Ți-o imaginezi pe mama...? ‎- Tony.
‎De ce nu? Probabil voi fi închis oricum.
‎De ce?
‎Liga în care ai luptat cerea taxă?
‎- Nu. Nu vei lupta. ‎- De ce nu?
‎- N-am nimic de pierdut. ‎- Încetează.
‎Te aștepți să credem ‎că te-ai accidentat la ora de sport?
‎Am coordonare ochi-mână proastă.
‎Justin, ai fost de față ‎la acest accident sportiv?
‎S-a bătut.
‎Frate!
‎- Cu cine te-ai bătut? ‎- Cu nimeni.
‎Cu câțiva fotbaliști.
‎- De ce? ‎- N-a fost nimic, nu-mi trebuie nimic.
‎Nimic, pe bune?
‎De când inițiezi tu bătăi?
‎GAZDE ‎WALKER FIELD
‎Clay!
‎Scott?
‎Tu... ai absolvit.
‎Nu arăți prea bine.
‎Hai să-ți dau niște apă.
‎Nu îi poți salva pe toți.
‎Poți încerca.
‎Tu trebuie să-ți pui masca mai întâi.
‎Frate... Ai vorbit în somn toată noaptea.
‎Ai țipat.
‎La un moment dat...
‎nu e de ajuns?
‎Cum încerci să fii?
‎Viu...
‎Întreg la cap.
‎Dar tu?
‎Treaba e... că înainte nu îmi păsa ‎de visele mele.
‎Dar...
‎cred că nu aveam vise ‎despre lucruri importante.
‎Cum adică „importante"?
‎N-aveau legătură cu ceva.
‎Și acestea cu ce au?
‎Au legătură cu atacurile de panică?
‎Când ne-am cunoscut, acum mulți ani, ‎aveai coșmaruri.
‎Am avut atacuri de panică ‎sau manifestări similare
‎încă din clasa a patra.
‎Nu am spus nimănui, iar acum...
‎s-au înrăutățit.
‎Și...
‎Cred că de asta sunt aici din nou.
‎Să redobândesc controlul.
‎Controlul?
‎A ce?
‎A toate.
‎Are cineva controlul a toate?
‎Adică am nevoie... să-mi păstrez calmul.
‎Ai motive să nu fii calm?
‎Da.
‎Cum ar fi?
‎Știți... Școala...
‎prietenii, părinții...
‎Simți nevoia ‎să controlezi lucrurile astea?
‎Da.
‎Nu.
‎Nu. Am nevoie...
‎Am nevoie să mă controlez pe mine.
‎De ce? Ce se întâmplă dacă nu poți?
‎E posibil...
‎Ar putea suferi alții.
‎I-aș putea dezamăgi.
‎Când îmi pierd controlul, iese urât.
‎Trebuie să te detașezi de ceea ce nu poți ‎să controlezi, sau te va ucide.
‎Trebuie să uiți.
‎Te ajut să uiți?
‎Da.
‎Bine.
‎Rahat!
‎Rahat! Iartă-mă.
‎Nu! Alex, serios. Uite ce e.
‎Eu...
‎- Nu mă atrag băieții, ci fetele... ‎- Știu.
‎Ascultă, frate, eu...
‎Știi că țin la tine, nu?
‎Orice ar fi. Întotdeauna.
‎- Mă asculți? ‎- Da.
‎Da. Ar trebui să plec.
‎Nu! Haide. Ne distrăm azi. Pe bune.
‎Nu știu cine mă prinde dacă e să cad.
‎Sfinte Sisoe!
‎Nu știu în cine să mă încred.
‎Am făcut lucruri rele.
‎Noapte bună!
‎Puștiul ăsta, Tyler Down...
‎Crezi că ne poate ajuta?
‎Da.
‎Așa cred.
‎De ce nu știi în cine să te încrezi?
‎Păi, fiindcă...
‎așa e liceul.
‎E un răspuns foarte vag ‎de la un tânăr foarte exact.
‎Clay, am vorbit despre asta ‎când erai în gimnaziu.
‎Corpul e incredibil de intuitiv.
‎Creează tot felul de stimuli fiziologici
‎ca să te oblige să rezolvi ‎o problemă psihologică.
‎Ceea ce simți...
‎vine de la mintea ta, ‎care îți cere să fii atent.
‎Ești pregătit pentru asta?
‎Da.
‎Nu-mi păsa ce simți.
‎Justin a încercat să mă oprească.
‎Aș vrea să-ți pot spune ‎că aveam o voce în minte
‎care îmi spunea că nu trebuie ‎să-ți fac asta, dar nu aveam.
‎N-am avut așa ceva.
‎Nu e o scuză, ci doar adevărul.
‎Am violat-o pe Hannah Baker.
‎Am violat și alte șapte sau opt ete.
‎Unele îmi erau iubite.
‎Sunt destrămat. Știu asta.
‎Sunt un om într-o mie de bucăți.
‎Dar merg la psiholog.
‎E un proces dificil și de durată...
‎Însă, puțin câte puțin, aduni piesele.
‎Pe măsură ce le pui la un loc, ‎începi să te vezi.
‎Ce...?
‎Stai!
‎Stai pe loc! Ce dracu'?
‎Clay? Clay!
‎- Clay, te simți bine? ‎- Da. Sunt bine, mamă.
‎Nu sunt absolut deloc bine.
‎Dacă aveți nevoie de ajutor în situații ‎de criză, accesați 13reasonswhy.info.